СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2021 р.                                      м. Харків                        Справа № 922/4179/20  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя  Тарасова І.В.

за участі секретаря судового засідання Діденко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк" (вх. № 2140 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 10.06.2021 у справі №922/4179/20 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Хотенцем П.В., повний текст складено та підписано 22.06.2021)
за позовом Приватного підприємства "Интерпоиск", м. Харків,                
до  Акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: 1. Фізична особа -         ОСОБА_1 . с. Черкаська Лозова, Дергачівський район, Харківська область, 
2. Фізична особа - ОСОБА_2 , с. Черкаська Лозова, Дергачівський район, Харківська область,
про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року Приватне підприємство "Интерпоиск" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "ВТБ Банк", в якому просить суд зобов`язати Акціонерне товариство "ВТБ Банк" припинити незаконні дії щодо стягнення грошових сум за кредитним договором №15.52-25/08-СК від 12.06.2008 та кредитним договором №15.41-25/08-СК від 23.05.2008, а також звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №15.41-25/08-Д12, серія та номер 1186, виданий 23.05.2008 Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Машкова С.Л, укладеним для забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань позичальником перед іпотекодержателем за генеральною угодою № 25 від 29.01.2008, у зв`язку із втратою такого права.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.06.2021 позов Приватного підприємства "Интерпоиск" задоволено повністю.
Зобов`язано Акціонерне товариство "ВТБ Банк" припинити незаконні дії щодо стягнення грошових сум за кредитним договором №15.52-25/08-СК від 12.06.2008 та кредитним договором №15.41-25/08-СК від 23.05.2008, а також звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №15.41-25/08-Д12, серія та номер 1186, виданий 23.05.2008 Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Машкова С.Л, укладеним для забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань позичальником перед іпотекодержателем за Генеральною угодою № 25 від 29.01.2008, у зв`язку із втратою такого права.
Рішення суду обґрунтовано тим, що відповідач після укладання 04.10.2019 між Акціонерним товариством "ВТБ Банк", що є правонаступником ПАТ "ВТБ Банк", та ОСОБА_2 (новим кредитором) договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №67-РБ втратив право вимоги до боржника ОСОБА_1 за основним зобов`язанням, а значить і втратив право вимоги за забезпечувальними зобов`язаннями, у тому числі й за Іпотечним договором 15.41-25/08-Д102, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Машкова С.Л., серія та номер: 1186.
Акціонерне товариство "ВТБ Банк" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 10.06.2021 у справі №922/4179/20 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Скарга обґрунтована тим, що 04.10.2019 між громадянином України ОСОБА_2 та банком було укладено договір №67-РБ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (договір відступлення). Відповідно до цього договору банк відступив на користь нового кредитора право вимоги за генеральною угодою №25 від 29.01.2008 та усіма кредитними договорами, що були укладені між банком та ОСОБА_1 та договорами забезпечення до них. Однак, право вимоги за договором іпотеки №15.41-25/08-ДІ02 від 23.05.2008, яким забезпечувалось виконання зобов`язань за генеральною угодою №25 та кредитним договором  №15.41-25/08-ДІ02 від 23.05.2008, банком відступлене не було. Це було пов`язано з тим, що рішенням Господарського суду Харківської області від 01.02.2019 у справі №922/3258/18 скасовано рішення про державну реєстрацію права власності банку на предмет іпотеки, а справа щодо оскарження суду перебувала на розгляді Верховного Суду і тільки після укладення договору про відступлення прав вимоги №67-РБ Верховний Суд постановив відповідну ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження. Заборгованість, що була погашена 20.09.2016 за рахунок прийнятого у власність АТ «ВТБ Банк» предмета іпотеки за іпотечним договором (нежитлова будівля літ. «А-3», загальною площею 927,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) не передана за договором відступлення прав вимоги, оскільки обтяження не було відновлено в Державному реєстрі і тому була відновлена в бухгалтерському обліку банку, у зв`язку із скасуванням права власності за банком на предмет іпотеки (нежитлове приміщення в АДРЕСА_1 ).
Зазначає, що задовольняючи позов судом не досліджувалося та не встановлено наявність чи відсутність заборгованості за кредитними договорами з урахуванням скасування рішення про державну реєстрацію права власності банку на нежитлове приміщення літ. «А-3», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, на думку апелянта, на момент укладення договору відступлення права вимоги №67-РБ від 04.10.2019 між ОСОБА_2 та банком зазначена заборгованість в бухгалтерському обліку банку була відсутня та не могла бути відступленою, оскільки на час укладення вищезазначеного договору банк ще не втратив право власності на предмет іпотеки, яке було набуто ним шляхом позасудового врегулювання на підставі п.6.1. договору іпотеки №15.41-25/08-ДІ02 від 23.05.2008.
Крім того, вказує, що підлягає сумніву обраний позивачем спосіб судового захисту, оскільки заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права. 
06.08.2021 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№9066), в якому ПП "Интерпоиск" просить рішення Господарського суду Харківської області від 10.06.2021 у справі №922/4179/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк" - без задоволення, посилаючись на те, що рішення Господарського суду Харківської області від 01.02.2019 у справі №922/3258/18, яким скасовано звернення стягнення на предмет іпотеки, та відповідно поновлено право власності іпотекодавця на предмет іпотеки, набуло чинності 13.08.2019. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав від 31.10.2019 запис про іпотеку взагалі не був припинений, а запис про право власності за ПП «Интерпоиск» як іпотекодавцем взагалі була поновлена 07.03.2019 саме на підставі рішення суду. Банк жодним чином не спростовує зміст договору про відступлення права вимоги №67-РБ від 04.10.2019, яким передбачено продаж саме всіх заборгованостей по всім кредитам. Відповідно були передані й всі кредитні документи.
16.08.2021 на електронну адресу та поштою надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" про заміну сторони її правонаступником (вх.№9400, 9475), в якій ТОВ "Цикл Фінанс" просить суд залучити Товариство з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" в якості правонаступника Акціонерного товариства "ВТБ Банк" у справі №922/4179/20 за позовом Приватного підприємства "Интерпоиск" до  Акціонерного товариства "ВТБ Банк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії. 
15.09.2021 до суду від позивача надійшли заперечення на заяву про заміну сторони правонаступником (вх.№10720), в якій позивач проти заяви ТОВ "Цикл Фінанс" заперечує, посилаючись на те, що заявник ТОВ "Цикл Фінанс" посилається на те, що йому передані права вимоги, які виникли на підставі генеральної угоди та кредитних договорів. Однак, до заяви про заміну сторони правонаступником не надано завірені копії вказаних документів. Більш того, до заяви не додано акту приймання-передачі вказаних документів.
Представник позивача у судовому засіданні проти заяви ТОВ "Цикл Фінанс" про заміну сторони її правонаступником заперечує.
Колегія суддів, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" про заміну сторони її правонаступником (вх.№9400, 9475 від 16.08.2021), зазначає наступне.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.52 ГПК України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
ТОВ "Цикл Фінанс" в обґрунтування поданої заяви посилається на укладення 14.07.2021 між  АТ «ВТБ Банк» в стадії ліквідації, (банк), та ТОВ "Цикл Фінанс", (новий кредитор), договору №78-РБ про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. за реєстровим №1965, за умовами якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або застоводавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1, №2, №3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1, №2, №3 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.
Відповідно до п.2 договору за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п.4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених основними договорами тощо.  
Умовами п.4 договору передбачено, що сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 2     189     999,99 грн без ПДВ. Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до п.15 цього договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.
Проте, доказів сплати ціни договору, як то передбачено п.4 договору, до заяви заявником не додано. За таких обставин не доведено переходу до нього прав кредитора визначених п.2 договору про відступлення прав вимоги від 14.07.2021, в зв`язку з чим колегія суддів відмовляє у задоволенні заяви  Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" про заміну сторони її правонаступником.
Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував.
Інші учасники справи у судове засідання не прибули, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином ухвалою суду від 16.08.2021.  
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги,  колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.
Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 29.01.2008 між ВАТ "ВТБ Банк", правонаступником якого є ПАТ "ВТБ Банк", а в подальшому Акціонерне товариство "ВТБ Банк", банком, та ОСОБА_1 , клієнтом, було укладено генеральну угоду №25, відповідно до якої банк на положеннях та умовах цієї угоди зобов`язується надати клієнту кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютної лінії, укладених в рамках цієї угоди і які є її невід`ємними частинами. 
Відповідно до пункту 1.2 генеральної угоди (з урахуванням додаткової угоди №1 від 23.05.2008 до генеральної угоди) загальний розмір позичкової заборгованості клієнта за наданими в рамках даної угоди кредитами не повинен перевищувати суми, еквівалентної 500000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ.
На підставі генеральної угоди було укладено такі кредитні договори: 
-кредитний договір №15.41-25/08-СК від  23.05.2008, відповідно до якого банк на підставі генеральної угоди №25 від 29.01.2008 та на умовах цього кредитного договору надає позичальнику кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії (у розмірі 300000,00 доларів США зі стоком користування по 22.05.2015) на умовах його забезпечення, строковості, повернення, плати за користування та цільового характеру використання;  
-кредитний договір №15.52-25/08-СК від 12.06.2008, відповідно до якого предметом кредитного договору є надання банком позичальникові грошових коштів у розмірі 150000,00 доларів США зі строком користування по 11.06.2015.
23.05.2008 між ВАТ "ВТБ Банк", іпотекодержателем, та Приватним підприємством "Интерпоиск", іпотекодавцем, було укладено іпотечний договір 15.41-25/08-Д102, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Машковою С.Л., серія та номер: 1186, згідно з яким предметом цього договору є передача іпотекодержателю в іпотеку нерухомого майна (нежитлова будівля літ. "А-3", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 927,3 кв.м для забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань позичальником (гр. ОСОБА_1 ) перед іпотекодержателем за генеральною угодою №25 від 29.01.2008.
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що в господарському суді Харківської області перебувала справа №922/3258/19 за позовом Приватного підприємства "Интерпоиск", м. Харків, до 1) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, м. Київ, 2) Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності ПАТ "ВТБ Банк" на нежитлове приміщення літ. "А-3", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вчинене приватним нотаріусом Верповською О.В. 19.09.2016.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.02.2019 у справі №922/3258/18, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.08.2019, позов задоволено повністю. Предметом спору у справі №922/3258/19 була вимога позивача щодо скасування рішення про державну реєстрацію права власності ПАТ "ВТБ Банк" на нежитлове приміщення літ. "А-3", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вчинене приватним нотаріусом Верповською О.В. 19.09.2016, на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
04.10.2019 між Акціонерним товариством "ВТБ Банк", банком, що є правонаступником ПАТ "ВТБ Банк", та ОСОБА_2 , новим кредитором, було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №67-РБ, згідно з яким банк відступив шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальника/заставодавця, іпотекодавця та поручителя, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами та іпотечним договором, договором застави та договором поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору.
Згідно з п.2.2 договору за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отриманням банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього договору, набуває наступні права кредитора за основними договорами: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами щодо сплати боржниками грошових коштів у сумах вказаних у додатку №1 до цього договору та визначених на момент набуття новим кредитором права вимоги, включаючи право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття права вимоги процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених основними договорами. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку №1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора відповідно до цього договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги.
Відповідно до пунктів 1, 3, 5 додатку №1 до договору №67-РБ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 04.10.2019 «Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами» новий кредитор набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 за:
-генеральною угодою №25 від 29.01.2008, додатковою угодою №1 від 23.05.2008 до генеральної угоди, договором про внесення змін №2 від 15.11.2012 до генеральної угоди;
-кредитним договором №15.52-25/08-СК від 12.06.2008 та договорами про внесення змін: №1 від 0.10.2009, №2 від 03.12.2009, №3 від 29.03.2011, №4 від 15.11.2012, №5 від 14.03.2013, №6 від 08.10.2013, №7 від 07.02.2014 до кредитного договору №15.52-25/08-СК від 12.06.2008 у розмірі 10052,08 дол.США;
-кредитним договором №15.41-25/08-СК від 23.05.2008 та договорами про внесення змін: №1 від 22.09.2009, №2 від 03.12.2009, №3 від 08.06.2010, №4 від 29.03.2011, №5 від 15.11.2012, №6 від 14.03.2013, №7 від 08.10.2013, №8 від 07.02.2014 до договору №15.41-25/08-СК від 23.05.2008 у розмірі 42546,11 дол.США.
Зі змісту додатку №1 до договору №67-РБ від 04.10.2019 вбачається, що у зв`язку з надходженням 02.10.2019 та 03.10.2019 на рахунок банка коштів в сумі 499 728,36 грн, згідно пункту 4.1. даного договору, банк передав, а новий кредитор прийняв право вимоги у відповідності до даного договору.
Акціонерне товариство "ВТБ Банк" листом - вимогою №2664/1-2 від 27.10.2020 (в порядку статті 35 Закону України "Про іпотеку") звернулось до ОСОБА_1 з вимогою про виконання зобов`язань та сплати заборгованості за кредитними договорами: №15.41-25/08-СК від 23.05.2008 у розмірі 198793,73 дол.США та № 15.52-25/08-СК від 12.06.2008 у розмірі 46607,55 дол.США.  Повідомило, що у разі несплати зазначених сум заборгованості у встановлений в цій вимозі строк (протягом 30 днів з моменту отримання вимоги), банк відповідно до законодавства ініціюватиме звернення до державного реєстратора (приватного нотаріуса) в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку» із заявою про реєстрацію права власності за банком предмету іпотеки, що був переданий для забезпечення своєчасного та повного виконання умов зазначених кредитних договорів.  
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.
Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.526 ЦК України, яка кореспондується з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 509 ЦК України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
04.10.2019 між Акціонерним товариством "ВТБ Банк" та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №67-РБ, згідно з яким банк відступив шляхом продажу ОСОБА_2 належні банку права вимоги до боржника ОСОБА_1 . 
Позивач вважає, що ОСОБА_2 набув всі права вимоги за вказаними договорами.
Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на те, що право вимоги за договором іпотеки №15.41-25/08-СК від 23.05.2008, яким забезпечувалось виконання зобов`язань за генеральною угодою №25 від 29.01.2008 та кредитним договором №15.41-25/08-СК від 23.05.2008, банком відступлене не було.
Як свідчать матеріали справи, рішенням Господарського суду Харківської області від 10.06.2021 у справі №922/3258/18 скасовано рішення про державну реєстрацію права власності банку на предмет іпотеки -нежитлову будівлю літ. "А-3" загальною площею 927,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за іпотечним договором № 15.41-25/08-Д102 від 23.05.2008, який було укладено для забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_1 перед ВАТ «ВТБ Банк» за генеральною угодою № 25 від 29.01.2008.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 рішення Господарського суду Харківської області від 10.06.2021 у справі №922/3258/18 залишено без змін.
Судом в межах вказаної справи встановлено, що у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитних договорів №15.41-25/08-СК від 23.05.2008 та №15.52-25/08-СК від 12.06.2008, на підставі іпотечного договору № 15.41-25/08-Д102 АТ "ВТБ Банк" звернулося до приватного нотаріуса із заявою про державну реєстрацію за собою як іпотекодержателя права власності на зазначене майно. 19.09.2016 приватним нотаріусом Верповською О.В. прийнято рішення провести державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ. "А-3" загальною площею 927,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер 31449855. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.02.2018 приватним нотаріусом Верповською О.В., як державним реєстратором, 19.09.2016 здійснено державну реєстрацію права власності на зазначене іпотечне майно за ПАТ "ВТБ Банк" (запис про право власності №16453970). Підставами виникнення права власності вказано іпотечний договір №15.41-25/08-Д102, а внесення запису - рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2016. Як зазначено судом, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні відомості про отримання іпотекодавцем письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, інформацію про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна, оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності не проведена належним чином, державна реєстрація права власності на предмет іпотеки була проведена всупереч чинному законодавству. 
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Верховного Суду від 25.10.2019 у справі № 922/3258/18 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «ВТБ Банк» на рішення Господарського суду Харківської області від 01.02.2019 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 у справі № 922/3258/18.
Отже, банк втратив право власності на предмет іпотеки, яке було набуто ним шляхом позасудового врегулювання на підставі п.6.1. договору іпотеки №15.41-25/08-Д102 від 23.05.2008. Заборгованість, що була погашена 20.09.2016 за рахунок прийнятого у власність АТ «ВТБ Банк» предмета іпотеки за іпотечним договором не могла бути передана за договором про відступлення прав вимоги №67-РБ від 04.10.2019, з огляду на те, що була відновлена у бухгалтерському обліку на підставі рішення банку у 2020 році на суму, якою відбулось часткове погашення в позасудовому порядку заборгованості позичальника, а саме у розмірі 6     568     400,00 грн.
Як вже зазначалось, відповідно до договору про відступлення прав вимоги №67-РБ від 04.10.2019 банк відступив на користь нового кредитора право вимоги за генеральною угодою №25 від 29.01.2008 та усіма кредитними договорами, що були укладені між банком та ОСОБА_1 на загальну суму 52 598,12 дол.США. Однак, право вимоги за договором іпотеки №15.41-25/08-ДІ02 від 23.05.2008, яким забезпечувалось виконання зобов`язань за генеральною угодою №25 та кредитним договором  №15.41-25/08-ДІ02 від 23.05.2008, банком відступлене не було.
Таким чином, на момент укладення договору про відступлення права вимоги №67-РБ від 04.10.2019 заборгованість боржника на суму, якою відбулось часткове погашення в позасудовому порядку заборгованості позичальника, а саме у розмірі 6     568     400,00 грн, в бухгалтерському обліку банку була відсутня та не могла бути відступленою. 
Посилання позивача на передачу всієї заборгованості за договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №67-РБ від 04.10.2019, спростовуються матеріалами справи.
Однак, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, на зазначене уваги не звернув, не надав оцінки обставинам щодо поновлення у 2020 році права вимоги відповідача за кредитним договором  №15.41-25/08-ДІ02 від 23.05.2008, який не втратив чинності; не дослідив стан розрахунків за кредитними договорами  №15.41-25/08-СК від 23.05.2008, №15.52-25/08-СК від 12.06.2008, оскільки за договором про відступлення права вимоги до ОСОБА_2 перейшла лише сума вимоги за двома кредитними договорами у розмірі 52 598,12 дол.США. Також не дав оцінки обставинам, викладеним відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Крім того, за змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. 
Аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у ч.2 ст.20 ГК України.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. 
Звертаючись з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й бути здатний таке право поновити; обраний спосіб захисту має бути передбачений приписами ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України, або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами договором.
Таким чином, існує певний порядок реалізації прав суб`єктів господарювання та способи захисту порушених прав.  Неналежність чи невідповідність обраного способу судового захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог.
Позовна вимога ПП «Интерпоиск» про припинення незаконних дій щодо стягнення грошових сум за кредитним договором №15.52-25/08-СК від 12.06.2008 та кредитним договором №15.41-25/08-СК від 23.05.2008, не є способом захисту цивільних прав та інтересів, встановлених законом або договором. Та крім того, позивач не є стороною за кредитними договорами, стягнення грошових сум за якими просить припинити позивач. Лист - вимогу №2664/1-2 від 27.10.2020 про необхідність погашення заборгованості за наведеними кредитними договорами АТ "ВТБ Банк" було направлено саме ОСОБА_1 , який і є стороною за вказаними кредитними договорами. АТ «ВТБ Банк» щодо даних обставин до позивача не звертався. 
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, в зв`язку з чим рішення Господарського суду Харківської області від 10.06.2021 у справі №922/4179/20 підлягає скасуванню, як таке, що прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись статтями 269, 270, п.2 статті 275, п.4 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк" задовольнити. 
Рішення Господарського суду Харківської області від 10.06.2021 у справі №922/4179/20 скасувати. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено    18.10.2021 

Головуючий суддя                                                                    Я.О. Білоусова

Суддя                                                                                           О.О. Крестьянінов  

Суддя                                                                                           І.В. Тарасова