Справа № 465/2491/20                                Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С 
Провадження № 22-ц/811/1678/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Мікуш Ю.Р.
Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.
Секретар Савчук Г.В.
З участю: позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Ліпенко Ю.К., Жирової Д.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 465/2491/20 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 18 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки,яка продовжує навчання,-
в с т а н о в и в :
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що після розірвання шлюбу з відповідачем в неї на утриманні перебуває їх спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є студенткою першого курсу денної форми навчання економічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка. До моменту досягнення донькою повноліття відповідач сплачував на користь позивачки аліменти, заборгованості з яких на момент подання позову немає. Зазначає, що навчаючись на денній формі навчання, донька не має можливості самостійного заробітку, а відтак потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідач є працездатним, проходить військову службу та отримує забезпечення військовослужбовця офіцерського складу Збройних Сил України, інших дітей у відповідача немає, аліментів нікому не сплачує, позивачці її заробітної плати не вистачає для самостійної оплати потреб доньки, які з досягненням нею повноліття не зменшились, з`явились додаткові витрати, що полягають в оплаті вартості навчання, позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) від дня пред`явлення позову до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання.
Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку.
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 840,80 грн. в дохід держави.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення оскаржила позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджуєтьсмя з рішеням в частині зазначення судом , що аліменти підлягають стягненню з дня набрання рішенням законної сили. Звертає увагу, що відповідно до частини 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову . Зважаючи на те, що позов пред`явлений 04 травня 2020 року, аліменти слід стягнувати саме з цієї дати. Просить рішення скасувати в частині зазначення , що аліменти підлягають стягенню з дня набрання рішенням законної сили та ухвалити в цій частині нове рішення,яким стягнувати аліменти з дня пред`явлення позову, тобто з 04 травня 2020 року. 
Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.
Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про день і час слухання справи.
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина друга ст.367 ЦПК).
Заслухавши пояснення учасників справи на підтримання доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу відділу реєстрації актів цивільного стану Бродівського районного управління юстиції Львівської області серії НОМЕР_1 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.6). Після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_4 присвоєно прізвище ОСОБА_5 .
У шлюбі в подружжя народилася донька, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 4).
ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю у АДРЕСА_1 .
Як вбачається із довідок від 09.04.2020р. №488 та від 17.11.2020р. №616 ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання економічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка на платній основі та закінчить навчання 30 червня 2023 року (а.с.10, 85).
Позивач у справі вважає, що батько має можливість і повинен надавати доньці грошове утримання щомісячно на час її навчання у вищому навчальному закладі для здобуття професійної освіти, оскільки протягом цього часу ОСОБА_3 не має власного доходу та перебуває на утриманні матері.
Суд першої інстанції частково задовольнив вимоги позивача та ухвалив рішення стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/5 частки з усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення 23-річного віку. 
Згідно із ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статтей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Частина 1 статті 191 СК України закірплює, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предвлення позову, а в разі подання зави про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Із матеріалів справи вбачається, що позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів подано 04 травня 2020 року . 
Апеляційний суд не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині часу, з якого присуджено стягнення аліментів на ОСОБА_3 , оскільки воно не узгоджується із ст.191 СК України, вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. 
Відповідно до статті 81 ч.1 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоч пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Відповідно до п.п.3,4 ч. 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись статтями 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 383, 384, 389-391 ЦПК України , суд апеляційної інстанції, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Франківського районного суду м.Львова від 18 березня 2021 року змінити, зазначивши, що стягнення аліментів проводити з дня звернення позивача ОСОБА_1 до суду, а саме з 04 травня 2020 року.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду на протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 30 вересня 2021 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк