ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/11123/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 вересня 2021 року                                                                                        м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Аліменка В.О. та Бєлової Л.В.
за участю секретаря судового засідання                    Головченко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року (повний текст складено 29 березня 2021 року) у справі за адміністративним позовом Приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16 вересня 2020 р., оформленого протоколом № 39, в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження;
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 23 вересня 2020 р. №3307/5 "Про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення", яким введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16 вересня 2020 р.;
- зобов`язати Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного реєстру приватних виконавців України запис про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачі, подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що перевірка діяльності позивача була здійснена в межах поданої до Міністерства юстиції України скарги, а встановлені під час перевірки порушення були підставою для притягнення позивача до відповідальності.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що перевірку щодо позивача за скаргою ОСОБА_2 проведено з порушеннями, при цьому перевірка вийшла за межі питань, вказаних у скарзі, за результатами чого позивача безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02.06.2020 ОСОБА_2 , як боржником у виконавчому провадженні №60848165, подано до Міністерства юстиції України скаргу на дії приватного виконавця ОСОБА_1, в якій вказано, що постанову про відкриття виконавчого провадження скаржник не отримувала, про виконавче провадження дізналась після списання коштів з рахунку, на який накладено арешт, при цьому додатково треба сплатити витрати 3200,00 грн, щоб виконавче провадження було закрито, а арешт з рахунків знято, однак вказана вимога про сплату витрат у розмірі 3200,00 грн є необґрунтовано великою і незаконною, внаслідок чого просить притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності (а.с.18 т.1).   
Під час проведення перевірки позивача щодо наведених у скарзі ОСОБА_2 обставин, позивачем надано пояснення від 19.06.2020, у яких наведено нормативно-правове обґрунтування дій приватного виконавця у ВП №60848165 щодо накладення арешту на рахунки боржника та винесення постанови про стягнення додаткових витрат у ВП №60848165 та зазначено, що боржник жодного разу не звертався до приватного виконавця із письмовими заявами щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, зняття арешту з коштів на рахунку, не надавав жодних доказів щодо цільового використання своїх рахунків та не оскаржував дії приватного виконавця ОСОБА_1 у суді (а.с.19-22 т.1).
За результатами проведення перевірки позивача Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було сформовано Довідку від 22.07.2020 (а.с.23-27 т.1), в якій встановлено наступні порушення: - порушення на один день строків направлення постанови про відкриття виконавчого провадження №60848165 (ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження"); постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження не виносилась, а винесена постанова про стягнення витрат виконавчого провадження має виноситись у разу закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа; не зазначення у постанові про стягнення витрат виконавчого провадження розмірів та видів витрат виконавчого провадження (порушено абз.13 ч.2 розділ IV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 2 квітня 2012 р.).
На підставі вказаної Довідки Міністерством юстиції України 10.09.2020 внесено до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оскільки встановлено порушення строків надсилання документів виконавчого провадження та порядку стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, що є порушенням принципів законності та вимог щодо здійснення виконавчого провадження з дотриманням засад законності та свідчить про неналежне виконання приватним виконавцем своїх обов`язків і містять ознаки дисциплінарного проступку. З урахуванням виявлених порушень внесено подання. Зазначено, що раніше до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарні стягнення не застосовувалися (а.с.28-32 т.1).
Позивачем подано заперечення від 15.09.2020 №60848165 на вказане подання, в яких зазначено, що перевірка строків надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження виходить за межі розгляду скарги ОСОБА_2 ; була наявна технічна неможливість найменування відповідної постанови приватного виконавця «про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження»; в мотивувальній частині постанови про визначення додаткових витрат виконавчого провадження зазначено види витрат, а резолютивна частина такої постанови містить їх розмір (а.с.34-41 т.1).
Згідно з протоколом засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців №39 від 16.09.2020, на якому були присутні позивач та його представник, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження (а.с.97-102 т.1).
Наказом Міністерства юстиції України від 23.09.2020 №3307/5 «Про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення» введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.09.2020  та доручено Департаменту державної виконавчої служби забезпечити внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України інформації про застосування приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження (а.с.103 т.1).
Вважаючи рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідач за наслідками позапланової перевірки скарги ОСОБА_2 встановив відсутність тих порушень, які були предметом оскарження і, відповідно до закону, були предметом перевірки та незважаючи на це, вийшов за межі предмета перевірки і почав встановлювати інші порушення, які не були предметом оскарження, а саме несвоєчасне направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, недоліки в оформленні постанови про стягнення витрат виконавчого провадження тощо.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та обґрунтувань апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та інших органів» державне регулювання діяльності приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України, яке, зокрема формує та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень; забезпечує діяльність Кваліфікаційної комісії приватних виконавців та Дисциплінарної комісії приватних виконавців; формує Єдиний реєстр приватних виконавців України, визначає порядок його ведення; здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця; вводить в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
В силу ч.1 ст.34 наведеного Закону контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Мін`юстом України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.
Підстави проведення позапланових перевірок визначені ч.3 цієї статті, відповідно до п.2 якої до них належать письмові звернення учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця.
Відповідно до ч.4, 7 ст.34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та інших органів» під час проведення позапланових перевірок з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.
Наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018 №3284/5, зареєстрованим Міністерстві 
юстиції України 22.10.2018 за №1195/32647, затверджено Порядок проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців (далі - Порядок), відповідно до п.19 якого під час проведення позапланових перевірок діяльності приватного виконавця з`ясовуються лише ті питання, потреба перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок.
Згідно з приписами п.29 Порядку за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Управління контролю (Управління забезпечення примусового виконання рішень) складає довідку, в якій зазначаються: підстави проведення перевірки; факти, викладені у зверненні або у скарзі, на підставі яких проводиться перевірка; обставини, встановлені під час перевірки, із посиланням на джерела отримання інформації; висновок щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства з посиланням на відповідну норму законодавства.
Вимогами розділу IV Порядку передбачено, що у поданні, зокрема, зазначаються: зміст виявлених порушень із посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів; наслідки, до яких призвели (або можуть призвести) порушення приватним виконавцем вимог законодавства (за наявності).
Відповідно до ч.6 ст.39 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та інших органів» Дисциплінарна комісія приватних виконавців:
1) розглядає подання Міністерства юстиції України, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності;
2) у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Міністерству юстиції України чи Раді приватних виконавців України;
3) приймає рішення на підставі подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Згідно з вимогами ч.9 ст.39 вказаного Закону рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени комісії.
Частинами 4, 5 ст.40 цього Закону визначено, що Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, приймає одне з таких рішень:
1) задовольнити подання та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення;
2) відхилити подання та направити матеріали для повторної перевірки діяльності приватного виконавця;
3) відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
У разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.
Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та інших органів» за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень:
1) попередження;
2) догана;
3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців;
4) припинення діяльності приватного виконавця.
Отже, під час проведення перевірки приватних виконавців на підставі скарг учасників виконавчого провадження на його рішення, дії та бездіяльність, дослідженню підлягають виключно обставини, викладені у скарзі за результатами якої складається довідка, яка є підставою для внесення на розгляд дисциплінарної комісії подання про притягнення приватного виконавця до відповідальності, яке розглядається з урахуванням всіх обставин, які призвели до порушень законодавства, внаслідок чого приймається одне з рішень, передбачених 4 ст.40 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та інших органів».
Зі скарги ОСОБА_2 вбачається, що нею не отримано постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60848165, а про її наявність вона дізналась після списання коштів з її рахунків. Також у скарзі було зазначено, що вимоги про сплату витрат у розмірі 3200,00 грн є необґрунтовано великими.
На думку суду зазначення у скарзі ОСОБА_2 про неотримання нею постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60848165 є прямою підставою для перевірки дотримання приватним виконавцем порядку та строків направлення такої постанови на адресу боржника. Тому перевірка дотримання позивачем встановлених ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» строків надсилання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження здійснена відповідачем в межах наведених у скарзі обґрунтувань.
В судовому засіданні представник позивача зазначив, що направлення постанови про відкриття виконавчого провадження відбулось 12.12.2019, тобто із пропуском визначених у ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» строків, відбулось внаслідок відключення 11.12.2019 електроенергії у поштовому відділенні в м.Ірпінь, в якому здійснює свою діяльність позивач.
Проте, жодних доказів на підтвердження наведеної обставини до суду надано не було. Також позивачем не обґрунтовано в чому полягала неможливість направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.12.2019 ВП №60848165 в день її винесення - 10.12.2019.
Крім того, у своїй скарзі ОСОБА_2 також зазначала про необґрунтовано великі витрати виконавчого провадження у сумі 3200,00 грн. Наведене є підставою для перевірки дотримання позивачем вимог законодавства під час формування таких витрат і винесення ним відповідних постанов у виконавчому провадженні ВП №60848165.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.2 р.VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012   № 512/5, зареєстрованим 02.04.2012 за №489/20802, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.
Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
В той же час, одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження позивачем винесено постанову від 10.12.2019 ВП №60848165 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.
Так, у мотивувальній частині вказаної постанови визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на рівні 222,00 грн, що пов`язані з виготовленням постанов виконавчого провадження, супровідних листів до них та витрат на пересилання постанов. Однак, в той же час, резолютивна частина вказаної постанови містить  вимогу щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 витрат на проведення виконавчих дій у сумі 222,00 грн, зазначено, що вказана постанова являється виконавчим документом.
Натомість, норми законодавства не передбачають, що постанова про визначення розміру мінімальних витрат є виконавчим документом, оскільки саме постанова про стягнення таких витрат підлягає примусовому виконання, що свідчить про порушення з боку позивача порядку винесення постанови про стягнення мінімальних витрат від 10.12.2019 у виконавчому провадженні ВП №60848165.
Крім того, в силу п.2 р.VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.
Отже, у постанові про стягнення додаткових витрат мають бути зазначені види додаткових витрат та їх розміри, а не загальний розмір додаткових витрат.
В той же час, у постанові від 27.03.2020ВП №60848165 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження зазначено, що при примусовому виконанні виконавчого документа понесені витрати, пов`язані з роздрукуванням та відправкою документів виконавчого провадження, внесенням даних до АСВП та ПММ, в силу чого, за рахунок примусово стягнутих з боржника коштів підлягають компенсуванню витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій в розмірі 2772,00 грн. При цьому, приватним виконавцем не було зазначено розмір витрат по кожному окремому їх виду, що свідчить про недотримання ним вимог п.2 р.VI Інструкції з організації примусового виконання рішень та  не дає можливості встановити обґрунтованість їх розміну у розрізі їх видів.
В судовому засідання представник позивача пояснив, що у витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, приватним виконавцем було включено витрати на паливо, коли позивач їздив до місця проживання ОСОБА_2 , яка двері не відчинила. В той же час, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин (посвідчення на відрядження, акту відсутності боржника за місцем проживання) до матеріалів справи додано не було.
При цьому, всім доводам і поясненням позивача та його представника Дисциплінарною комісією надавалась оцінка та вони були враховані під час вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, що вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з протоколу №39 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.09.2020 (а.с.97-99 т.1), що свідчить про безпідставність тверджень позивача в частині неврахування комісією наданих ОСОБА_1 пояснень та заперечень.
Таким чином, матеріали справи підтверджують встановлені відповідачами порушення вимог законодавства, допущені позивачем під час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №60848165, досліджені під час перевірки питання не виходили за межі скарги ОСОБА_3 , внаслідок чого колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість притягнення позивача за виявлені порушення до відповідальності із застосуванням найменшого дисциплінарного стягнення у формі попередження, що відбулось із дотриманням визначеного законодавством порядку, внаслідок чого позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають
Колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, допущено порушення процесуального права, не в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, внаслідок чого наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців -  задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича  відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 04 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                                                   Н.В.Безименна

Судді                                                                                                    В.О.Аліменко

                                                                                                    Л.В.Бєлова