ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

25 листопада 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №585/1329/20 
Номер провадження 22-ц/816/1756/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Левченко Т. А. 
за участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І., 
сторони справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа – Виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 вересня 2021 року у в складі судді Євтюшенкової В.І., ухвалене в м. Ромни, повний текст судового рішення виготовлено 16 вересня 2021 року, 

                                                       в с т а н о в и в:

Позивач у травні 2020 року звернувся з позовом, в якому уточнивши вимоги просив суд зобов`язати ОСОБА_2 знести навіс, збудований останнім над вікнами належної  йому на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2 . Квартира АДРЕСА_3 в цьому ж житловому будинку належить на праві спільної часткової власності відповідачу - ОСОБА_2 , який над входом до належної йому квартири та над вікнами квартири АДРЕСА_4 встановив навіс. На думку позивача, встановлення вказаного навісу проведено з грубим порушенням вимог ст. ст. 319, 383 ЦК України, ст.16 Закону України «Про основи містобудування», пунктів 6.1, 6.З, таблиці 5.2 - Вимоги до освітлення приміщень житлових, цивільних та адміністративно-побутових споруд ДБН 8.2.5-28:2018, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.10.2018 р. №264, внаслідок чого порушено його право на належні умови проживання, гарантовані ст.48 Конституції України, ст. 293 ЦК України.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4800 грн витрат на правову допомогу.
   Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно проекту до квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1 надано дозвіл на добудову веранди та визначено, що стіна її має бути скляна чи з суцільних вікон, оскільки вона являється єдиним джерелом світла у веранді, у яку виходить вікно житлової кімнати. У той же час, позивачем самовільно здійснено добудову коридору, а не веранди, а тому жоден з наданих позивачем доказів, також і пояснення допитаних судом свідків не вказують на причинний зв`язок між наявністю навісу над ганком у відповідача, та зниженням інсоляції в кімнаті позивача.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне встановлення фактичних обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про самовільно добудову ним коридору, оскільки такі висновки суперечать фактичним обставинам справи  та вимогам п. 3.2 Розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України 24 травня 2001 року №127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року №582/5773 і ст. ст. 76-81, 89, 263 ЦПК України. У той же час, внаслідок встановлення відповідачем навісу рівень природного освітлення у вітальні його квартири нижче нормативного значення визначеного ДБН В.2.5-28:2018, що підтверджується протоколом Роменського міськрайонного відділу ДУ «Сумський ОЛЦ МОЗ України» № 2 від 16 березня 2020 року.
Від відповідача до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній не погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі, які  містить лише формальні міркування і дублювання доводів, наведених у позові, а не з посиленням  на об`єктивно встановлені судом обставини. Вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, тому апеляційна скарга   не підлягає задоволенню.
Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити.  
Відповідач  просив рішення залишити без змін. 
Третя особа – виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області до суду свого представника не направила, але про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 січня 1994 року органом приватизації Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 5, 79).
Відповідно до довідки КП «Роменське МБТІ» № 322 від 19 травня 2020 року згідно з архівною справою станом на 01 січня 2013 року:
- квартира АДРЕСА_5 , зареєстрована за ОСОБА_3 ;
- квартира АДРЕСА_6 , зареєстрована за ОСОБА_1 ;
- квартира АДРЕСА_1 , зареєстрована за наступними власниками: ОСОБА_1 - 1/4ч.; ОСОБА_4 - 1/4ч.; ОСОБА_5 - 1/4ч.; ОСОБА_6 - 1/4ч.
- квартира АДРЕСА_7 , зареєстрована за наступними власниками: ОСОБА_7 - 1/2ч.; ОСОБА_2 - 1/2ч. (а.с. 9).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 103848623 від 15.11.2017 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 103847267 від 15 листопада 2017 року квартира АДРЕСА_7 належить на праві  спільної часткової власності ОСОБА_2 (а.с.51,52).
Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_7 , виданий ОСОБА_2 діючий раніше вхід до квартири АДРЕСА_3 з боку квартири АДРЕСА_4 закладений і цей факт підтверджено в суді самим відповідачем. (а.с.54-55т.1).
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 95404251 від 23 серпня 2017 року ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,031 га, кадастровий номер 1333607259107, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 53).
Рішенням Роменського міськрайонного суду від 30 грудня 2015 року у справі №585/2243/15-11 ОСОБА_2 виділено в натурі зі спільної часткової власності 31/100 частину зі складу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910700000:05:052:0101, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_8 , з урахуванням висновку судової земельно-технічної експертизи № 02 2015 від 15.12.2015 року площею 310 кв.м із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, при цьому встановити такі земельні сервітути на користь інших співвласників:1)на право користування чужою земельною ділянкою площею 5 кв.м для встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; 2)на право користування чужою земельною ділянкою площею 33 кв.м для під`їзду, проходу, обслуговування газо трубопроводу;
3)на право користування чужою земельною ділянкою площею 10 кв. м для обслуговування газо трубопроводу (а.с.56-58).
На підставі вищевказаного рішення Роменського міськрайонного суду від 30.12.2015 року ПП «Ромни-проект» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що перебуває у власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_8 (а.с. 59-62).
З листа виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 03-26/161 від 21 січня 2020 року, вбачається, що на звернення ОСОБА_2 щодо спірного питання встановлення навісу, який заважає сусідові ОСОБА_1 повідомлено, що міжвідомчою комісією при повторному розгляді звернення ОСОБА_1 щодо законності встановлення навісу, було рекомендовано Роменському МБТІ надати інформацію щодо законності будівництва коридору ОСОБА_1 . Для перевірки впливу навісу на освітлення приміщень, або на їх інсоляцію, ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до Роменського МРВ ДУ «Сумський обласний лабораторний центр», який знаходиться в приміщенні Держпродспоживслужби в Роменському районі по вул. Пушкіна, 24 (а.с. 63).
Згідно повідомлення виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 03-26/771 від 31 березня 2020 року, відповідно до наданої КП «Роменське МБТІ» в архівній інвентарній справі на домоволодіння АДРЕСА_9 в БТІ не надавалися (а.с. 64).
Згідно посвідченого нотаріусом договору купівлі-продажу від 20 травня 2004 року ОСОБА_1 на праві власності належить квартира за АДРЕСА_6 , житловою площею 16,4 кв.м, загальною площею 31,0 кв.м (а.с. 82-83).
В технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_6 виготовленого 19 квітня 1994 року, відображено дане житлове приміщення як ізольована однокімнатна квартира житловою площею 16,4 кв.м. (а.с. 84-85).
Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 в  цьому будинку житловому будинку від 10.01.1994р. це ізольована двокімнатна квартира житловою площею 31,7 кв.м., яка має самостійний вхід (а.с. 80-81).
Рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 222 «Про розгляд питань відділу архітектури та містобудування» від 16 серпня 1995 року дозволено Роменському виробничому житловому ремонтно-експлуатаційному правлінню будівництво за рахунок квартиронаймачів: прибудови до житлового будинку АДРЕСА_9 площі (а.с.86).
19 вересня 1995 року відділом архітектури та містобудування видано будівельний паспорт на будівництво Роменським виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним управлінням прибудови до житлового будинку ОСОБА_1 , який був погоджений головним архітектором міста (а.с. 87-88), де відбражено  проект закритої веранди із вхідними дверми  замість ганку. У цьому будівельному паспорті не зазначено  з яких будівельних матеріалів повинно була збудована прибудову, а тільки відображено наявність п`яти віконних отворів.   
  Показання опитаного свідка  ОСОБА_10 , яким було затверджено будівельний паспорт, не можуть бути підставою для сумнівів щодо достовірності затвердженого ним будівельного паспорту, в якому взагалі не відображено вимоги до будівельних матеріалів з яких забудовник повинний був здійснити будівництво веранди.   
Отже, прибудова – коридор №1  до приміщення квартири АДРЕСА_1 площа  збудовано на той час ще наймачем квартири ОСОБА_1 за згодою балансоутримувача Роменського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління і дозволу виконавчого комітету Роменської міської ради. 
З технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 від 23 червня 2020 року вбачається, що  квартири АДРЕСА_10 і №3 об`єднані в одне житлове приміщення і прибудова 1 має два вікна з трьох і одного  скляних пройомів і стінний проміжок, що підтверджується також  фототаблицею (а.с. 65, 91-94,143). Дані проте, що прибудова – коридор 1 площею 4,9 кв.м.  самовільно збудована відсутні.
Згідно представленого позивачем  протоколу №02 від 16.03.2020р. Роменського міськрайонного відділу ДУ «Сумський ОЛЦ МОЗ України»  на час проведення  інструментальних замірів рівня природнього  освітлення у вітальні житлового будинку  ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_9   зафіксовано значення  0,14 КЕО (менше чутливості приладу), що нижче нормативного значення 0.5 КЕО, згідно ДБН В.2.528-2018.  Наявними фотоплівками  підтверджено  навіс з металевого профілю  встановлений між кришами квартир, що належать сторонам  і  є перешкодою  для доступ природнього освітлення у вікна коридору 1 квартири АДРЕСА_4 .
Частиною 1 ст. 11 ЦК України  передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
За змістом ст. 13 цього Кодексу цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
В силу статей  316,317 цього Кодексу  правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. . Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Здійснення права власності відповідно до ст. 319 цього Кодексу  відбувається за такими принципами, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і  має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Спосіб захисту  права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння згідно ст. 391 цього Кодексу - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. передбачила право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Стаття 8 Конституції України передбачає, що в Україні визнається і дії принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується Верховенством права в силу ст. 129 Конституції України.
Як передбачено статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд і повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом частини 1 ст. 376 ЦПК України одними з підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Позивач, як власник квартири АДРЕСА_4 , якою він разом з родиною користується як житловим приміщенням для постійного проживання, на підставі допустимих і достовірних доказів довів в суді, що встановлений відповідачем навіс є перешкодою доступу  природнього освітлення  до вікон збудованого коридору 1  і просив захистити  його порушене право шляхом  покладення на відповідача  зобов`язання знести цей навіс.    
З урахуванням викладеного, колегія суддів визнає помилковими  висновки суду, що позивачем самовільно здійснено добудову  коридору, а ні веранди, стіни якої  має бути скляні або з суцільних вікон, бо такі висновки  гуртуються на  припущеннях, оскільки як вже зазначено вище  у будівельному  паспорт це не відображено, а тому порушене право позивача підлягає захисту у визначений ним спосіб.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, доводи апеляційної скарги дають підстави для його скасування і ухвалює нове, яким  для усунення перешкод у користуванні позивачем своєю власністю  зобов`язує  ОСОБА_2 знести навіс збудований над вікнами прибудови  до квартири АДРЕСА_1 .
На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із  задоволенням позову, на користь позивача відповідач повинен сплатити понесені  судові витрати по оплаті судового збору за подання позову  в сумі 840грн.80коп. та 1261 грн 50 коп. за апеляційний перегляд справи, а також за надання правничої допомоги в розмірі 5000 грн.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а), г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

                                                   п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити. 

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 вересня 2021 року скасувати і ухвалити нове.

Зобов`язати  ОСОБА_2 знести навіс збудований над вікнами прибудови до квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2   на користь ОСОБА_1    судові витрати по оплаті судового збору за подання позову  в сумі 840грн.80коп. та 1261 грн 50 коп. за апеляційний перегляд справи  і  на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і  касаційному оскарженню  не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено  01 грудня  2021 року.

Головуючий -                                                                                              С.С. Ткачук

Судді:                                                                                                          О.І. Собина

                                                                                                                     Т.А. Левченко