УХВАЛА

08 грудня 2021 року
м. Київ
справа №440/85/21
адміністративне провадження №К/9901/42640/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року у справі № 440/85/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень, 05 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якому просив (з урахуванням заяви про уточнення та збільшення позовних вимог від 06 січня 2021 року):
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області, яка полягає у невиконанні постанови Другого апеляційного суду від 23.05.2019 у справі №440/405/19 в частині зобов`язання відповідача доплатити позивачу різницю в пенсії між максимально нарахованим та фактично виплаченим розмірами з 01.01.2016 по день проведення виплат;
- стягнути на користь позивача з ГУ ПФУ в Полтавській області 389 705,14 грн., з яких 358 129,65 грн. - основний борг (різниця в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 01.01.2016 по 22.05.2019, 14120,49 грн - втрати від інфляції, 17455,00 - 3% річних;
- стягнути на користь позивача з відповідача 50000,00 грн моральної шкоди.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року клопотання представника Головного управління ПФУ в Полтавській області про закриття провадження у справі № 440/85/21 в частині позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 з Головного управління ПФУ в Полтавській області коштів, а саме: втрати від інфляції у розмірі 14120,49 грн; 3% річних у розмірі 17455,00 грн - задоволено.  Провадження у справі № 440/85/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 з Головного управління ПФУ в Полтавській області коштів, а саме: втрати від інфляції у розмірі 14120,49 грн; 3% річних у розмірі 17455,00 грн - закрито.  Роз`яснено позивачу, що спір у частині позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 з Головного управління ПФУ в Полтавській області коштів, а саме: втрати від інфляції у розмірі 14120,49 грн; 3% річних у розмірі 17455,00 грн підлягає розгляду місцевим загальним судом у порядку цивільного судочинства.  Роз`яснено позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Не погодившись з судовими рішеннями, позивач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року у справі № 440/85/21 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.
В касаційній скарзі позивач заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень у справі № 440/85/21, в обґрунтування якого зазначив, що копію постанови суду апеляційної інстанції отримав по пошті                            2 листопада 2021 року.
Розглядаючи клопотання скаржника про поновлення строку касаційного оскарження, суд зазначає про таке.
За змістом частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Пунктом 7 частини другої статті 330 КАС України визначено, що у касаційній скарзі зазначається дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується. 
Втім, будь-яких доказів на підтвердження отримання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції саме 02 листопада 2021 року скаржником не надано.
Розглядаючи заяву скаржника про поновлення строку касаційного оскарження, суд зазначає про таке.
За змістом частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Згідно частини п`ятої статті 251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
У відповідності до пунктів 1, 2, 3 частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є, зокрема, день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє (частина 7 статті 251 КАС України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша статті 77 КАС України).
Враховуючи викладене, пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами (конверт в якому надійшла постанова, лист суду з зазначенням дати отримання судового рішення, довідка підприємства зв`язку з інформацією вручення поштового відправлення), з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.
Згідно з частиною другою статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску позивачем строку на касаційне оскарження судових рішень, оскільки, вони не підтверджені належними доказами.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строків на касаційне оскарження із зазначенням обґрунтованих причин для його поновленняз наданням відповідних доказів на їх підтвердження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року у справі № 440/85/21.
2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року у справі № 440/85/21 - залишити без руху.
3. Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що невиконання в установлений судом строк вимог цієї ухвали щодо поновлення строку на касаційне оскарження є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Суддя-доповідач                                                                      Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                           С. Г. Стеценко
                                                                                          Л. В. Тацій