ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 листопада 2021 року                                                                                   м. Чернівці
справа № 716/1225/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Одинака О. О.
суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.
секретар Паучек І.І.
позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 
апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 2 вересня 2021 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Стрілець Я.С.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Позовну заяву мотивовано тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідач дітей не утримує.
Усі витрати на утримання дітей несе лише позивачка, у зв`язку із чим просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення вказаного позову.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 2 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Cтягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 22 червня 2021 року до досягнення ними повноліття. 

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що за законом  батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому враховуючи обставини справи, а саме матеріальне становище відповідача, його працездатний вік, відсутність на його утриманні інших дітей і непрацездатних осіб та стан здоров`я та матеріальні потреби дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у вищевказаному розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь позивачки на утримання дітей Буйновської- ОСОБА_6  та    ОСОБА_7 , визначивши розмір таких аліментів у сумі по 1500 гривень на кожну дитину.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. 

Зазначав, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судом не взято до уваги ту обставину, що на утриманні відповідача перебувають його матір ОСОБА_8 , яка є пенсіонеркою за віком, та батько ОСОБА_9 , який є пенсіонером та інвалідом І групи, у зв`язку з чим потребує постійної сторонньої допомоги.

Суд, визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання дітей, в сумі по 2 500 гривень на кожну дитину щомісячно, не дослідив та не встановив розмір заробітку (доходу) відповідача та відповідно не навів обґрунтованих підстав призначення аліментів саме в такому розмірі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє  ОСОБА_10 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення залишити без змін.
Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей та зовсім не враховує їх реальні потреби.
В обґрунтування розміру аліментів, яку позивачка вважала достатньою та справедливою для утримання двох неповнолітніх дітей, суду було надано детальний опис витрат на кожну дитину.
Сімейне законодавство не вимагає від позивача документально підтверджувати витрати на утримання дітей у справах про стягнення аліментів, оскільки аліменти, як правило, присуджуються на майбутнє.
Відповідач особисто підтверджує факт його спроможності платити аліменти у визначеному позивачкою розмірі, а можливо і більше.
Відповідачем не надано доказів на підтвердження перебування на його утриманні непрацездатних батьків.
Розмір аліментів у сумі 1 500 гривень, який відповідач визнає та готовий сплачувати на утримання його дітей, є недостатнім для забезпечення рівня життя дітей на належному рівні для їх фізичного, інтелектуального та іншого розвитку.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 7 вересня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заставнівського районного суду  Чернівецької області від 27 листопада 2012 року було розірвано.
Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні (а.с. 8-10).
Відповідач є працездатною особою.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Вимога про стягнення аліментів на дитину може бути подана до суду протягом усього строку існування права на утримання, тобто до досягнення дитиною повноліття.
За загальним правилом аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову на майбутнє.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, та врахувавши, що вік дітей, стан їх здоров`я та матеріальні потреби зумовлюють стягнення аліментів з відповідача на їх утримання у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 гривень на кожну дитину, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів у визначеному розмірі.
Безпідставним є аргумент апеляційної скарги про не врахування судом факту відсутності у відповідача постійного місця роботи та регулярного заробітку, що, на думку відповідача, є підставою для визначення розміру стягуваних з нього аліментів у меншому розмірі.
У постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 Верховним Судом викладено правовий висновок, згідно якого інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
За таких обставин, суд не може надавати перевагу посиланням відповідача на його скрутне матеріальне становище, залишаючи поза увагою інтереси дітей, які мають право на достатній рівень матеріального забезпечення.
Помилковим є посилання відповідача на розмір прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» для дитини віком від 6 до 18 років, як на підставу зменшення розміру аліментів, які встановлені в рішенні суду першої інстанції до 1 500 гривень.
Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що прожитковий мінімум, визначений законом на дітей відповідного віку не є сталим та постійно змінюється.
Норми СК України не передбачають обов`язок батьків утримувати дітей в рівних частках. Батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум.
Необґрунтованим також аргумент апеляційної скарги про те, що вирішуючи спір суд першої інстанції не врахував перебування на його утриманні двох непрацездатних членів сім`ї - мати-пенсіонерки та батька-пенсіонера -інваліда.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.  Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 25 березня 2019 року у справі № 357/12508/17.
Із наданих відповідачем документів, а саме довідки МСЕК від 19 травня 2009 року про встановлення батьку відповідача – ОСОБА_9 довічно 1-ої групи інвалідності та копій пенсійних посвідчень батьків ОСОБА_2 – ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 7 липня 2016 року № 2152421228 та від 20 липня 1994 № 122752/368, не можливо встановити факт перебування вказаних осіб на утриманні відповідача.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення слід залишити без змін.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПКУкраїни,суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 2 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 4 листопада 2021 року.

Головуючий                                                         О.О. Одинак 

Судді:                                                                  М.І. Кулянда

                                        Н.Ю. Половінкіна