ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 р.	Справа № 520/571/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А.) від 18.05.2021 року (повний текст складено 18.05.21 року) по справі № 520/571/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРТІС"
до Слобожанської митниці Держмитслужби
про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАРТІС", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/002144/2 від 19.10.2020 р.;
- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2020/01180 від 19.10.2020 р.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що при здійсненні митного оформлення для підтвердження митної вартості конкретної поставки товару та її визначення за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) позивачем було надано усі документи, які передбачені чинним законодавством.Проте, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості, згідно з якими, основний метод визначення митної вартості товару не застосовується, а митна вартість ввезеного товарувизначена з використанням другорядного методу (за ціною договору щодо ідентичних товарів) визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України. Підставою коригування митної вартості відповідачем вказано, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також не надано на вимогу митного органу додаткових документів. Оскільки рішенням відповідача митна вартість була скоригована, карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення повідомлено декларанта про відмову у митному оформленні товарів. На думку позивача, приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, контролюючий орган діяв з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки надані на митне оформлення документи не містять жодних розбіжностей та в повному обсязі підтверджують ціну товару, визначену контрактом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/002144/2 від 19.10.2020 р.
Визнано протиправною та скасовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначенняСлобожанської митниці Держмитслужби №UA807170/2020/01180 від 19.10.2020р.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань із Слобожанської митниці Держмитслужби на користь позивача суму судового збору у розмірі 4540,00 грн. 
Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, а також невірно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.
Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про їх обґрунтованість. Зазначив, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень, слугував встановлений митним органом за наслідками проведеного контролю заявленої позивачем митної вартості товару, факт невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару встановленим умовам, оскільки використані декларантом відомості не підтверджують в повному обсязі числові значення складової митної вартості, а саме, містять розбіжності. Вказані обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до положень частини 1 статі 54 Митного кодексу України (далі – МК України) та обумовлювали необхідність письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Оскільки додаткових документів не було надано, це було підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови контролюючого органу у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. Додатково зазначив, що при прийнятті оскаржуваних рішень за основу було взято наявну в митниці цінову інформацію про митне оформлення товарів, що здійснені раніше.
Представник позивача надав до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача надав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі.
Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 07.07.2020 року між ТОВ "ВАРТІС" (покупець)та У.С. Стеел Кошице, с.р.о. (продавець) був укладений контракт №7В8SXB60, відповідно до умов якого продавець купує холоднокатаний рулон зі сталі DC04EK,  розмір рулона (0,700Х1200 (мм)) (далі за текстом – товар).
Відповідно до п.1 контракту №7В8SXB60 від 07.07.2020 року вартість за одиницю товару становить 669 EUR. Загальна вартість товару 40140,00 EUR.
Згідно із умовами контракту умови поставки: CPT KHARKOV – BALASHOVSKY, по INCOTERMS (R) 2010.
Відповідно до п. 3 Контракту, покупець сплачує продавцю ціну товару в формі авансового платежу на підставі рахунку-проформи, виставленого продавцем до відвантаження товару.
Продавець 23 липня 2020 року надав Покупцю рахунок-проформа №920523 від 23.07.2020 року, в якому зазначена сума до сплати 40 140,00 EUR.
Покупець 24 липня 2020 року перерахував Продавцю грошові кошти у розмірі 40 140, 01 EUR, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №72.
Позивач вказував, що у вересні 2020 року підприємством було отримано від Продавця лист, в якому останній зазначив, що ціна металопрокату в серпні-вересні 2020 р. 0,7x1200 D.X 04 ЕК EN 10209/13 складає 609 EUR на умовах FCA та 14 вересня укладено додаткову угоду № 1 до контракту №7В8SXB60 від 07.07.2020 року, відповідно до якої було зменшено ціну товару та змінено умови поставки товару, а саме: зменшено вартість товару за одиницю і встановлено її вартість у розмірі 609 EUR, що в свою чергу призвело до зменшення загальної вартості товару до 36 540,00 EUR; окрім того змінено умови поставки. 
Продавець 13 жовтня 2020 року відвантажив товар Покупцю, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною А№570595 та рахунком № 120/70642901 (CUSTOMS INVOICE).
Для здійснення митного оформлення товару, 19 жовтня 2020 р. Позивач подав до Митниці митну декларацію, якій було присвоєно № UAS07170/2020/054411.
Разом з митною декларацією   позивачем подано митному органу наступні документи: сертифікат якості №20/361127 01 (METALLURGICAL CERTIFICATE), рахунок-проформа №920523 від 23.07.2020 р., рахунок-фактура (інвойс) № 62633420 (Commercialinvoice) від 13.10.2020 року, рахунок-фактура (інвойс) № 120/70642901 (Customsinvoice) від 13.10.2020 р., міжнародну товарно-транспортну накладну А№570595, платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах №72, рахунок -фактура №СФ -000541 від 13 жовтня 2020 року, довідка про транспортно-експедиційні витрати №2752 від 13.10.2020 р., додаткова угода № 1 до контракту №7B8SXB60 від 14.09.2020 р., контракт №7R8SXH60 від 14.09.2020 р., договір №2 про надання митно-брокерських послуг від 16.02.2018 р., транспортна заявка №2752 від 12.10.2020 р. 
За результатами опрацювання наданих документів, позивач 19.10.2020 року отримав від митного органу повідомлення, в якому зазначено, що у зв`язку з надходженням до ВМВ запиту ПМО щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару №1,  в зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів,  запропоновано надати протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:  договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом):  рахунки про сила ту комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту):  виписку з бухгалтерської документації; ) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів: 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Після отримання відповідного повідомлення, позивач додатково надіслав митному органу наступні документи: лист №210920-1, прибуткову накладну №ВР 000017458, лист U S. SteelKosice, s.r.o. від 21.09.2020 p.
За результатами розгляду поданих документів Слобожанською митницею  Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/002144/2 від 19.10.2020 р., відповідно до якого коригування митної вартості здійснено другорядним методом (за ціною угоди щодо ідентичних товарів) і визначено вартість товару за одиницю у розмірі 703 EUR/t, не зважаючи на те, що сторонами була визначена ціна по договору 609 EUR/t.
Також 19.10.2020 року митним органом надіслано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Слобожанської митниці Державної митної служби України  №UA807170/2020/01180.
Як встановлено під час розгляду справи, юридичною підставою для прийняття оскаржених рішень контролюючий орган посилається на положення ст.ст. 54-64 МК України, а фактичною підставою слугувало судження суб`єкта владних повноважень про непідтвердження платником податків підстав для застосування основного методу визначення митної вартості товару та наявність в розпорядженні митного органу цінової інформації про інший (вищий) рівень цін на товар, що імпортувався.
Не погоджуючись із правомірністю вказаних рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої виходив з того, що надані позивачем при митному оформленні документи в повному обсязі підтверджують визначену декларантом ціну товару – за основним методом, а тому висновок відповідача про наявність підстав для визначення митної вартості за другоряднимметодом є недоведеним, а оскаржувані рішення протиправними.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відносини, з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.
Відповідно ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
В силу приписів ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 МК України).
В свою чергу, відповідно до положень ст. 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч. 1 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною першою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 МК України).
Згідно із вимогами ч.ч. 4,5 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положеньчастини десятої  цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
У відповідності до положень частин 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 5 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
З аналізу вказаних положень Кодексу вбачається, що законодавцем передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Крім того, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
В свою чергу, згідно із ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.ч.1-3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Згідно ч.ч. 4-6 ст. 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю. 
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Виходячи із системного аналізу вищезазначених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України. 
Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
При цьому, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Так, обґрунтовуючи правомірність коригування митної вартості відповідач вказав, що згідно даних, заявлених позивачем у декларації митної вартості, ціна товару в іноземній валюті становить 12423,6 євро, митна вартість визначена на рівні 13252,38 євро (з урахуванням транспортних витрат).
Згідно розділу ІІІ контракту №7B8SXB60 від 02.07.2020 «Покупець сплачує продавцеві ціну товару у формі авансового платежу на підставі рахунку-проформи, пред`явленого Продавцем до відвантаження Товару… Сума авансового платежу буде врахована в кінцевому рахунку-фактурі, виданому Продавцем.»
При цьому згідно рахунку-проформи (Proformainvoice) №920523 від 23.07.2020 до контракту №7B8SXB60 від 02.07.2020, що наданий до митного оформлення, ціна товару становить 669 євро за одиницю (тону), ціна до сплати зазначена 40140.00 євро (авансовий платіж)
Під час митного оформлення МД №UA807170/2020/054411 від 19.10.2020 року декларантом надано платіжне доручення в іноземній валюті № 72 від 24.07.2020 на суму 40140,00.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на лист продавця, в якому останній зазначив, що ціна металопрокату в серпні-вересні 2020 року складає 609 євро на умовах FCA (а.с.46).Натомість, вказаний лист  не містить будь-яких реквізитів та посилань, які б вказували на його зв`язок з контрактом №7B8SXB60 від 02.07.2020.Твердження позивача, що у вказаному листі мається посилання на той самий товар, що і у контракті, колегія суддів вважає такими, що не доводять його належність до вказаної зовнішньоекономічної операції.
При цьому, додаткова угода №1 від 14.09.2020, яка надана до митного оформлення, вносить зміни стосовно умов поставки до іншого договору, ніж наданий митному органу та суду, а саме - №7B88XB60 від 07.07.2020, тоді як договір, що додано до митної декларації, має номер -  7B8SXB60 та датований 02.07.2020.
Згідно наданого позивачем до митного оформлення листа №210920-1 (доданий до МД у якості додаткового документу), позивачінформував митні органи про відсутність додаткових виплат та знижок по контракту №7B8SXB60 від 07.07.2020 (а.с.44)
Суд також зазначає, що вказані в проформі-інвойсі від 23.07.20 № 920523 (CPT Kharkov-Balashovsky) умови не співпадають з умовами поставки в інвойсах (FCA SK KOSICE ).
Згідно правил ІНКОТЕРМС-2010 термін FreeCarrier (FCA) Франко перевізник означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки стосовно поставки товару, що пройшов митне очищення для ввезення, з моменту передачі його у розпорядження перевізника в узгодженому пункті. При відсутності посилань покупця на вказаний пункт, продавець має право визначити такий пункт самостійно серед ряду подібних пунктів, де перевізник приймає товар у своє розпорядження. В тих випадках, коли згідно комерційної практики для укладання договору перевезення необхідна співпраця продавця (при перевезенні товару повітряним чи залізничним транспортом), він може діяти в таких випадках за рахунок та на ризик покупця.
Термін CarriagePaidTo (CPT) «Перевезення сплачене до» означає, що продавець сплачує фрахт за перевезення товару до вказаного місця призначення. Ризик загибелі чи ушкодження товару, а також будь-якого збільшення утримань, що виникають після передачі товару перевізнику, переходить з продавця на покупця, коли товар передано у розпорядження перевізника. При здійсненні перевезення кількома перевізниками в узгодженому напрямку, ризик загибелі чи ушкодження переходить, коли товар передано у розпорядження першого перевізника. Згідно терміну СТР, в обов`язки продавця входить здійснення необхідного для вивозу митного очищення товару.
Отже, продавець несе таку саму відповідальність, що й у випадку з FCA, лише з однією відмінністю: продавець покриває вартість доставки.
При цьому до митної вартості товару включаються витрати на транспортування до митної території України, незважаючи на те, ким вони сплачені: продавцем чи покупцем.
Отже, декларант зобов`язаний довести яким чином знизилась фактурна вартість товару, навівши числові показники, пояснивши чому зниження вартості металопрокату (як стверджує позивач), поставлено в залежність від умов поставки і лише на умовах FCA ціна може становити 609 євро за тону.
Документів в обґрунтування вказаного позивачем ані під час проведення процедури митного оформлення, ані пі час судового розгляду справи надано не було.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом. 
Зазначене, в свою чергу, свідчить про наявність підстав для коригування митної вартості імпортованого підприємством товару.
Підстави обрання другорядного (за ціною угоди щодо ідентичних товарів) методу визначення митної вартості, джерела зазначені у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів встановлений положеннями статті 59 МК України, а саме: при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.
Так,  відповідач зазначив, що за  результатами вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів за рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, оформлених митницями ДМС України раніше було встановлено, що 20.07.2020 року у митному відношенні оформлено ідентичний товар, що ввезений ТОВ "ВАРТІС" за тим же зовнішньоекономічним контрактом №7В8SXB60 від 02.07.2020 року (МД №UА807170/2020/036085). Розрахунок митної вартості: 703 EUR/t (разом 703 EUR/t х 20,40 t = 14341,20 EUR).
Аналізуючи наведені норми права, зважаючи на наявність підстав вважати подані декларантом документи необ`єктивними і такими, що не підтверджують в повному обсязі складові митної вартості заявленого товару, колегія суддів дійшла висновку висновку про неможливість використання основного методу визначення митної вартості товару - за ціною договору, що має наслідком правомірність коригування відповідачем заявленої митної вартості за другорядним методом згідно з положеннями статті 59 МК України.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Колегія суддів зазначає, що позивачем, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час її апеляційного перегляду, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Натомість, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність звільнення позивача з посади.
В силу ч. 2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (№ 65518/01; пункт 89), “Проніна проти України” (№ 63566/00; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
З огляду на встановлені обставини, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем було доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, відповідні позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
При цьому, оскільки вимоги про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідними від вимог про скасування рішення про коригування митної вартості, підстави для їх задоволення також відсутні.
Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі цього, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 по справі №520/571/21 скасувати.
Прийняти нове судове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ВАРТІС" в задоволенні адміністративного позову.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    З.Г. Подобайло   	
Повний текст постанови складено  08.12.2021 року