ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 серпня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/1051/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,        
          розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.03.2021 року в адміністративній справі №280/1051/21 за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

в с т а н о в и в:

05    лютого 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому позивач просить суд: 
- визнати незаконними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 18.07.2019;
- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 18.07.2019.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вперше, 17.07.2019 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за призначенням пенсії за віком відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі-Закон №1788) в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1 -р/2020 від 23.01.2020, оскільки має необхідний загальний і пільговий стаж та набула відповідного пенсійного віку.  Проте повідомленням від ві 10 вересня 2019 року позивача було сповіщено про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у зв`язку із недосягненням пенсійного віку, передбаченого ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 02 березня 2020 року позивачем була подана нова заява в Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області. Вважаючи такі дії протиправними, просить суд позов задовольнити.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.03.2021 року у  задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057,     м. Запоріжжя, пр. Соборний,  буд. 158 - Б, код ЄДРПОУ 20490012)    про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено у повному обсязі.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
У відповідності до п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що 22.08.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою та необхідними документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Повідомленням відповідача № 3066/03 від 10 вересня 2019 р. позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.  Відповідач таку відмову мотивував тим, що він у своїй діяльності керується Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", п. 2 ст. 114, якого передбачає, що на пільгових умовах призначається пенсія жінкам, які досягли 49 років 05 місяців, Загальний страховий стаж позивача становить 38 років 04 місяці 07 днів, в т.ч. пільговий стаж за Списком № 1 становить 09 років 11 місяців 07 днів. 
Позивач не погодившись із такою відмовою відповідача, звернувся до суду із позовом.                   Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до частин 1- 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до   статті 27             та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за   списком № 1             виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. 
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: зокрема, 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно;
45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року:
46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року:
46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;
47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;
47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по ЗО вересня 1972 року;
48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;
48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по ЗО вересня 1973 року;
49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;
49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;
50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
          Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до частин 1- 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1   та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до   статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за      списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: зокрема, 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року.
Вищевказана норма введена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VIII.
Умови п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» були тотожними з умовами частин 1- 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» та передбачали, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за   списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1974 року народження і старші після досягнення ними такого віку: зокрема, 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року.
Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу      статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII. Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга   статті 14,   пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII   для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».
Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 ( 36-2003-п ) виробництв, робіт, професій,  посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що з визнанням рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 неконституційними положення ст. 13 «Про пенсійне забезпечення» у редакції  Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, з 23.01.2020 року у ОСОБА_1 , виникло право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.
Позивач, яка має необхідні умови для призначення пенсії вправі розраховувати на застосування до її правовідносин положення ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020. Конституційний Суд України у вищевказаному рішенні зазначав, що юридична визначеність є ключовою у питанні розуміння верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин; юридична визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття «легітимні очікування»). Кожна особа залежно від обставин повинна мати можливість орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних юридичних наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.
Проте існує діюча та незмінена норма ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Задля усунення протиріч у застосуванні законодавчих норм, суд вказує наступне.
Згідно п. 2, п. 16 розділу XV Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2    виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення   Закону України      «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Пункт 16 розділу XV доповнено абзацом другим згідно із Законом № 3108-IV від 17.11.2005 року (в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 року, яке набрало чинності з 11.10.2017 року). Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (набрав чинності 11.10.2017 року згідно  Закону України  № 2148-VIII від 03.10.2017 року) мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Нормами вищеприведеного законодавства передбачено, що для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 мають бути наявні такі умови як досягнення 45 років на день звернення із заявою про призначення пенсії, наявності страхового стажу не менше 15 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на роботах з особливими та важкими умовами праці. 
Пунктом 3 рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 визначено, що підлягає застосуванню ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», та передбачено призначення пенсій для осіб, які працювали на 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:  «на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».
Судом першої інстанції вказано, що позивач не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою від 02.03.2020 ркоу про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та позивачем у позовній заяві також не доведено факт вручення вищезазначеної заяви відповідачу, а саме не додано фіскальний чек, якщо заява направлялася поштою або інші докази підтвердження отримання відповідачем заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 13 "Закону України Про пенсійне забезпечення" від 02.03.2020 року.
Таке твердження суду першої інстанції спростовується наданими до матеріалів справи позивачем копіями заяв про відповідача від 05.01.2021 року та 02.03.2020 року та отриманою відповіддю від відповідача 16.02.2021 року №1786-1423/Г-02/8-0800/21, яким відмовлено позивачу  у призначенні пенсії позивачу.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що загальний та пільговий стаж ОСОБА_1 , підтверджується трудовою книжкою та довідкою ПрАТ "Запоріжсклофлюкс" № 06/10 від 30.07.2019 року, враховуючи, що позивач -досягла 45 років, має 9 років 11 місяці 07 днів пільгового стажу, на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 та більш 38 року страхового стажу, вона має право на пенсію по досягненню 45 річного віку, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23.01.2020, отже, має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 18.07.2019 року, тому відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливого для позивача закону. 
           Відповідно до положень ст. 3 Основного Закону людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
          Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
           Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку - незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків - ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.          
           У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.
          Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.
          ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).
          Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.
          При викладених обставинах, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими. 
У зв`язку з викладеним рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову.
Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
          З урахуванням задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача на користь Позивача судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору при зверненні до суду із позовом у розмірі 908 гривень 00 копійок та при зверненні до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою у розмірі  1 362 гривені 00 копійок, а загалом – 2 270 гривень. 
          Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                   ПОСТАНОВИВ :

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.03.2021 року в адміністративній справі №280/1051/21- скасувати та прийняти інше рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
          Визнати незаконними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 18.07.2019;
 Зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 18.07.2019.
  Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ЄДРПОУ 20490012) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270 гривень.
 Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, відповідно до ст., ст. 328, 329 КАС України.    
          
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник