Постанова
Іменем України
 
29 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-136/2011
провадження № 61-7102св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»», 
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
особа, яка подала заяву - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2021 року у складі судді Рум`янцевої Н. О. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 23 березня 2021 року у складі колегії суддів: Яворської Ж. М., Базовкіної Т. М., Царюк Л. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (далі - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста») звернулась до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Заява обґрунтована тим, що 28 грудня 2012 року Ленінським районним судом 
м. Миколаєва ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») 36 4992,76 дол. США, що еквівалентно 291 7387,13 грн заборгованості 
за кредитом; 177 857,74 дол. США, що еквівалентно 1 421 616,92 грн заборгованості по сплаті відсотків; 180 313,23 грн заборгованості по сплаті комісії, а всього 4 519 317,28 грн заборгованості. Вирішено питання судових витрат. В позові ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 відмовлено.
 
31 серпня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» укладено договір № 2302/К/3 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», 
а ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги заборгованості 
за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту від 22 лютого 
2007 року № 1/КВ-07.
 
Реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників 
за такими договорами, оформленого додатком № 1 до договору № 2302/К/3 про відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року, підтверджується перехід 
до нового кредитора ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста» права вимоги 
до ОСОБА_2 за договором кредиту № 1/КВ-07 від 22 лютого 2007 року.
 
Таким чином, ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 , вказаним у додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги.
 
Враховуючи вищенаведене просили замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» 
на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» щодо виконання рішення у справі № 2- 136/201.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2021 року заяву задоволено частково. 
 
Замінено стягувача у виконавчому листі № 2-136 за 2011 рік (2/1416/41 
за 2012 рік), виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва у справі 
за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ПАТ «Дельта Банк» 
на ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».
 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що заміна сторони виконавчого провадження може мати місце не лише в тому випадку, якщо існує відкрите виконавче провадження, а і в тому випадку коли відступлено право вимоги особою яка не є стороною виконавчого провадження, але потенційно 
є стягувачем за рішенням суду.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 23 березня 2021 року ухвалу суду першої інстанції змінено. Заяву ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» щодо виконання рішення у справі № 2-136/2011 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав до задоволення заяви, проте не врахував, що судом не видавалось виконавчих листів, не відкривалось виконавче провадження з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2012 року у цивільній справі 
№ 2-136/2011, а тому заміні підлягає стягувач ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» щодо виконання рішення у справі № 2-136/201, а не у виконавчому листі по справі № 2-136 за 2011 рік (2/1416/41 за 2012 рік) як зазначено судом.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У квітні 2021 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу 
у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржувані судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні заяви.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що заява про заміну сторони виконавчого провадження повинна була бути залишена без розгляду, оскільки 
ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» не надіслали ОСОБА_2 заяву про заміну стягувача. До заяви про заміну стягувача додано копію реєстру групованих поштових відправлень, в яких відправником зазначено ТОВ «Вердик Капітал». Проте ТОВ ФК «Інвестхоіллс Веста» не надало доказів того, що ТОВ «Вердикт Капітал» має повноваження представляти інтереси фінансової компанії 
та надсилати від його її імені поштові відправлення по цій справі.
 
Крім того, суд першої інстанції вийшов за межі заявлених вимог, оскільки 
ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» не заявляло вимогу про заміну стягувача 
у виконавчому листі, а просили замінити вибулого стягувача щодо виконання рішення у справі № 2-136/2011.
 
Доводи інших учасників справи
 
У червні 2021 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» надіслало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просило у задоволенні касаційної скарги відмовити. Зазначав, що твердження скаржника є безпідставними та такими, які не ґрунтуються на вимогах закону.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 2-136/2011 та витребувано її з Ленінського районного суду м. Миколаєва.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
З протоколу електронного аукціону № UA-АЕ-2020-07-06-00034-b видно, 
що 16 липня 2020 року відбувся електронний аукціон щодо продажу пул активів, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання, фізичними особами 
та дебіторська заборгованість в кількості 373 активів. Майнові права 
на земельну ділянку площею 7,1566 га (реєстраційний №355429126110) для будівництва готельно-котеджного комплексу, канатно-тросових витягів 
та гірськолижної траси кад. номер 2611092001:22:001:0123 за адресою: Івано-Франківська обл., м. Яремче, с. Поляниця (309041). Частина активів обтяжена 
на користь третьої особи. Право власності Банку на земельну ділянку (кадастровий номер 2611092001:22:001:0123) припинено згідно з даними 
з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
 
За змістом вищевказаного протоколу, переможець електронних торгів зобов`язується здійснити повну оплату коштів за лот, які повинні надійти 
на рахунок банку (банків) не пізніше кінця 18 робочого дня з дати формування ЦБД протоколу електронного аукціону; підписати договір купівлі-продажу/відступлення права вимоги придбаного активу (вів) (майна) протягом 20 робочих днів з дня, наступного за днем формування протоколу електронного аукціону, з урахуванням пункту 7.12 Регламенту НТС (т. 1, а. с. 184).
 
Відповідно до копії платіжного доручення від 10 серпня 2020 року № 148 ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» перерахувало ПАТ «Дельта Банк» 30 613 581,97 грн, призначення платежу: за придбання активів згідно з протоколом 
№ UA-АЕ-2020-07-06-00034-b від 16 липня 2020 року (т. 1, а. с. 159).
 
31 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ПАТ «Дельта Банк» 
за результатами електронних торгів (аукціону), укладений договір № 2302/К/3 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор ПАТ «Дельта Банк» відступив шляхом продажу новому кредитору 
ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» права вимоги банка до позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору (т. 1, а. с. 176-181).
 
Згідно з витягом із додатку № 1 до договору № 2302/К/3, під номером 29 значиться прізвище ОСОБА_2 з посиланням на кредитним договором 
від 22 лютого 2007 року № 1/КВ-07 на загальну суму заборгованості 
(т. 1, а. с. 170).
 
Судом не видавався та банком отримувався виконавчий лист, відсутні дані про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2012 року у цивільній справі № 2- 136/2011. 
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства 
є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, а саме рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права 
чи порушення норм процесуального права.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права.
 
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
 
За частинами першою та другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
 
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).
 
Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
 
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
 
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
 
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої сторони. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).
 
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.
 
В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року № 2-3627/09 (провадження  № 61-16520сво18) зазначено, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження.
 
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.
 
Виконання судового рішення у світлі вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року слід розглядати як складову частину судового процесу у справі.
 
Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (стаття 18 ЦПК України).
 
У разі передання кредитором своїх прав іншій особі, зокрема за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
 
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому листі, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
 
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного  Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження                                     № 61-20171св18), від 06 серпня 2020 року у справі № 2029/2-2180/11 (провадження № 61-4475св20, від 17 червня 2021 року у справі № 387/1652/13 (провадження № 61-4319св21).
 
Виходячи з вищевикладеного, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги за кредитним договором від 22 лютого 2007 року № 1/КВ-07, а тому звернення заявника до суду із відповідною заявою відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України.

Доводи касаційної скарги про те, що ТОВ ФК «Інвестхоіллс Веста» не надало доказів того, що ТОВ «Вердикт Капітал» має повноваження представляти інтереси фінансової компанії та надсилати від його її імені поштові відправлення по цій справі колегія суддів відхиляє, оскільки вказані обставини були предметом перевірки апеляційним судом і їм надана відповідна оцінка.
 
Інші наведені в касаційній скарзі аргументи не спростовують висновків судів та не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, зводяться до невірного тлумачення ним норм матеріального права та переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень розгляду справи у суді касаційної інстанції, передбачених у статті 400 ЦПК України.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального 
і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови апеляційного суду без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Постанову Миколаївського апеляційного суду від 23 березня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                        В. М. Коротун
 
                                                                                                                        М. Є. Червинська