ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року 
м. Черкаси   

Справа № 707/1491/21		
Провадження № 22-ц/821/1946/21		
категорія: на ухвалу  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Бородійчука В. Г., Єльцова В. О.,
учасники справи:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Доступний адвокат»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Доступний адвокат» на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Доступний адвокат» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, у складі головуючої судді Тептюка Є. П., 

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ТОВ «Юридична компанія «Доступний адвокат» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу в якому просив суд стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь 54991,12 грн, з яких: 42069,90 грн – сума основного боргу, 9297,45 грн інфляційні збитки, 3623,77 грн сума відсотків за користування грошовими коштами.
Позов мотивовано тим, що між Товариством, в особі директора Попельнюха Р. О., та громадянином ОСОБА_1 02 квітня 2018 року укладено договір про надання юридичних послуг № б/н.
Зазначає, що директором Товариства довіреністю від 02.04.2017 було уповноважено адвоката Константина В. М. представляти інтереси ОСОБА_1 у Придніпровському районному суді м. Черкаси. 
05.07.2018 позов ОСОБА_1 задоволено та, крім іншого, з відповідача ПАТ «Черкасиобленерго» стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу 42069,90 грн на підставі акту приймання-передачі виконаних робіт від 05.07.2018.
Вказане рішення постановою Черкаського апеляційного суду від 01.11.2018 та постановою Верховного Суду від 07.08.2019 залишене без змін, тобто судами встановлено, що правнича допомога під час розгляду справи № 711/2743/18 становила 42069,90 грн.
Листом щодо надання документів від 30.03.2020 № 2317/09-03 голова правління ПАТ «Черкасиобленерго» Самчук О. повідомив, що усі рішення суду у вказаній справі в частині стягнення з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу фактично виконані.
Проте, на час подачі позову ОСОБА_1 не розрахувався із позивачем за надану правничу допомогу відповідно до договору про надання юридичних послуг № б/н від 02.04.2018 в повному обсязі, у розмірі 42069,90 грн.
Вказує, що у досудовому порядку неодноразово звертався до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за інформацією щодо сплачених ПАТ «Черкасиобленерго» коштів на користь останнього, які стягнув Придніпровський районний суд м. Черкаси у справі № 711/2743/18 на професійну правничу допомогу.
Вважає, що ОСОБА_2 міг отримати кошти від ОСОБА_1 за надання послуг з правничої допомоги, які той не передав позивачу.
Враховуючи тривалість не виконання зобов`язання по сплаті наданих послуг, вважає, що, крім суми боргу у розмірі 42069,90 грн, із відповідачів підлягають стягненню штрафні санкції, а саме: інфляційні збитки – 9297,45 грн та відсотки за користування грошовими коштами – 3623,77 грн, а всього 54991,12 грн.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2021 року позовну заяву ТОВ «Юридична компанія «Доступний адвокат» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу повернуто позивачу.
Ухвала мотивована тим, що позивач умисно об`єднав позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку господарського та цивільного судочинства, з метою зміни підсудності розгляду справи.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що на час виникнення спірних правовідносин позивач та відповідач ОСОБА_2 перебували у корпоративних відносинах, тому спір між ними підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
При цьому вимоги до відповідача ОСОБА_1 слід розглядати в порядку цивільного судочинства та відповідно до територіальної підсудності, яка регулюється положеннями ч. 1 ст. 27 ЦПК України, тобто за місцем проживання/перебування відповідача ОСОБА_1 , який проживає у АДРЕСА_1 .
Крім того, судом зазначено, що дії позивача щодо об`єднання позовних вимог, які підлягають розгляду в порядку господарського та цивільного судочинства, з метою зміни підсудності розгляду справи є зловживанням процесуальними правами, та порушенням принципів і завдань цивільного судочинства, у зв`язку з чим, керуючись виключно ст. 44 ЦПК України, повернув позовну заяву позивачу.
05 жовтні 2021 року ТОВ «Юридична компанія «Доступний адвокат», вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального, процесуального права, а також законних інтересів позивача, оскаржило її в апеляційному порядку.
Просило суд скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2021 року та повернути справу № 707/1491/21 до Черкаського районного суду Черкаської області для продовження розгляду справи, але в іншому складі суду.
Апеляційну скаргу мотивувало тим, що суд першої інстанції помилково стверджував про нібито штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи.
Зазначає, що позивач не надавав доказів до своєї позовної заяви, які б давали можливість суду стверджувати вищезазначене, більш того, суд не відкриваючи провадження, самостійно, посилаючись на інформацію, яка відсутня у відкритих реєстрах та загальному доступі, зробив висновок та повернув позовну заяву із матеріалами справи позивачеві. 
Вказує, що Черкаський апеляційний суд у своїй постанові від 07 вересня 2021 року зазначив, що оскаржувана ухвала суду від 08 липня 2021 року не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України та дійшов висновку, що на даній стадії процесу (відкриття провадження) суд, за відсутності відповідних даних про статус відповідача, в даному випадку ОСОБА_2 , на момент укладення спірного договору, зобов`язаний перевірити інформацію лише про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи, з метою визначення підсудності.
Крім того, позивачем поставлена одна вимога майнового характеру, а саме стягнення із відповідачів 54251,10 грн, а вимога про стягнення витрат, які поніс позивач у зв`язку із розглядом справи є похідною.
Проте, суд першої інстанції в порушення ч. 5 та ч. 6 ст. 185 ЦПК України вдруге постановив ухвалу, якою позовну заяву ТОВ «Юридична компанія «Доступний адвокат» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не відкриваючи провадження у справі, повернув позивачу.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, повернення позову позивачеві.
Частиною 2 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. ч. 1 – 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судових рішень, не відповідає приведеним вимогам закону.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно п. 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Вимоги до позовної заяви визначенні у ст. 175 ЦПК України.
Стаття 19 ЦПК України регламентує справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. 
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Статтею 185 ЦПК України визначені підстави для повернення позовної заяви.
Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Юридична компанія «Доступний адвокат» звернулось в суд з позовом до двох фізичних осіб, визначивши підсудність в порядку ч. 15 ст. 28 ЦПК України, тобто, за вибором позивача.
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав вважати, що позивач зловживає процесуальними правами, які визначені ст. 44 ЦПК України.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою (п. 4 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).
За умовами ч. ч. 3, 4 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі встановив, що ОСОБА_2 на момент укладення та виконання спірного договору був засновником (учасником) ТОВ «Юридична компанія «Доступний адвокат», тому дійшов висновку, що вимоги до ОСОБА_2 є корпоративним спором.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суд розглядає у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі дії є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено ст. 20 ГПК України.
Частиною 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
За змістом положень ст. 167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.08.2021, вбачається, що станом на дату укладення договору про надання юридичних послуг між ОСОБА_1 та ТОВ «Юридична компанія «Доступний адвокат», 02 квітня 2018 року, до складу засновників (учасників) Товариства входили три особи, зокрема, ОСОБА_2 (а.с. 100-106).
Згідно ордеру Серії ЧК №65177 від 05.04.2018 інтереси ОСОБА_1 на підставі договору від 02.04.2018 представляв ОСОБА_2 (а.с. 21). 
Акт про прийняття-передачу виконаних робіт від 05.07.2018 складений замовником ОСОБА_1 та виконавцем ТОВ «Юридична компанія «Доступний адвокат» (а.с. 19).
Тобто, спірний договір з ОСОБА_1 укладено безпосередньо із ТОВ «Юридична компанія «Доступний адвокат». На ряду з цим ОСОБА_2 був не учасником даного договору, а його виконавцем.
Предметом договору про надання правової допомоги від 02.04.2018 є забезпечення захисту прав, свобод та законних інтересів замовника, надання правової допомоги замовнику у статусі свідка у кримінальному процесі, надання замовнику правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника у суді, в іноземних, міжнародних судових органах. 
Умови вказаного договору не містять положень, які б свідчили, що даний договір укладався з метою реалізації корпоративних прав ОСОБА_2 чи будь-кого із інших засновників товариства.
Крім того, укладення даного договору не призвело до зміни (збільшення чи зменшення) частки ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ «Юридична компанія «Доступний адвокат» чи будь-кого з інших засновників, тобто укладення такого договору не вплинуло на корпоративні права позивача чи відповідача ОСОБА_2 , а лише свідчить про наявність між сторонами договірних правовідносин щодо надання правової допомоги ОСОБА_1 за яку передбачена відповідна оплата.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, не посилається на порушення його прав відповідачем ОСОБА_2 , як засновником/учасником товариства, а вказує лише на неналежне виконання відповідачами договору про надання правової допомоги (договірного зобов`язання), тобто зобов`язання, що виникло на підставі цивільно-правової угоди.
Оскільки договір про надання правової допомоги від 02.04.2018 не виходить із корпоративних прав сторін, то вимоги ТОВ «Юридична компанія «Доступний адвокат» до ОСОБА_2 підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відтак висновок суду першої інстанції про те, що вимоги до ОСОБА_2 підлягають розгляду в порядку господарського судочинства є помилковим.
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 357/1771/21 (провадження № 61-15367св21).
Отже, вимога позивача про стягнення боргу як із ОСОБА_2 – особи з якою Товариством був укладений усний договір доручення на виконання договору про надання юридичних послуг, так із ОСОБА_1 – замовника юридичних послуг у Товариства, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Щодо вибору підсудності, то згідно ч. 15 ст. 28 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача, що і було здійснено судом першої інстанції.
Крім того, слід зазначити, що суд першої інстанції, дійшовши висновку про зловживання процесуальними правами, посилався виключно на наявність корпоративного спору у вимогах до ОСОБА_2 та невірно визначену підсудність у вимогах до ОСОБА_1 .
Разом з тим, зловживання процесуальними правами – цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у п. 1 ст. 6 ЄКПЛ правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).
Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.
Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи.
Тобто, сам факт невірного вибору підсудності чи юрисдикції не є підставою вважати, що позивач зловживає своїми процесуальними правами.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Звертаючись в суд з позовом, ТОВ «Юридична компанія «Доступний адвокат» було визначено предмет, підстави позову та склад сторін.
Проте, суд першої інстанції не встановив умислу та недобросовісності в діях позивача чим порушив норми процесуального права та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для застосування ч. 3 ст. 44 ЦПК України. 
Щодо вимог апеляційної скарги про передачу справи іншому складу суду, то, на етапі перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, в апеляційного суду згідно ст. 374 ЦПК України відсутні такі повноваження, а відтак вказана вимога не підлягає до задоволення.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене ухвала Черкаського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2021 року підлягає скасуванню з направлення справи до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Доступний адвокат» задовольнити частково.
Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 16 листопада 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

В. О. Єльцов