ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року 
м. Черкаси 

Справа № 707/988/21		
Провадження № 22-ц/821/1568/21		
Категорія: 305010000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Нерушак Л.В., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Захарченко А.Д.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
представник позивача: адвокат Крикун Олександр Адамович
відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Черкаській області
представник відповідача: Зінник Катерина Григорівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційні скарги  ОСОБА_1 та представника Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області – Зінник Катерини Григорівни на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 червня 2021 року (ухваленого в приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області під головуванням судді Суходольського О.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

14 травня 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про стягнення моральної шкоди.
Позов обґрунтований тим, що 20 лютого 2018 року ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника відділу позапланових перевірок ризикових платників управління аудиту Головного управління ДФС у Черкаській області. ОСОБА_1 прийнята присяга державного службовця та йому присвоєно спеціальне звання інспектора податкової та митної справи III рангу.
29 серпня 2019 року у зв`язку з реорганізацією Головного управління ДФС у Черкаській області, вказує ОСОБА_1 , в порядку переведення з Головного управління ДФС у Черкаській області, він був призначений на посаду начальника управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у Черкаській області і йому було присвоєно 6 ранг державного службовця. 
Позивач зазначає, що наказом в.о. начальника Головного управління Харьковської Т. від 17 вересня 2020 року №3-ДС було закрито дисциплінарне провадження стосовно начальника управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у Черкаській області ОСОБА_1 . 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 66 Закону України «Про державну службу», застосовано до начальника управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у Черкаській області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани за вчинення ним дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частиною 2 статті 65 Закону України «Про державну службу».
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №580/4149/20, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений в повному обсязі та визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління ДПС в Черкаській області №3-ДС від 17 вересня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». 
Позивач в своєму позові вказує, що вказаним судовим рішенням було констатовано, що застосоване відповідачем дисциплінарне стягнення до позивача було протиправним та недоведеним.
ОСОБА_1 вказує, що у зв`язку із протиправними діями роботодавця, пов`язаними із безпідставним притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності та оголошенням догани, йому була спричинена моральна шкода, яка полягала в негативних змінах в житті позивача, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, завдало суттєвих душевних та моральних страждань, негативно вплинуло на ділову репутацію, порушило його психологічне та фізіологічне благополуччя.
З метою захисту своїх порушених немайнових прав ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області із відповідним позовом та просив постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 200000,00 грн. та понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16 червня 2021 року позов - задоволено частково.
Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на користь ОСОБА_1  моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.
Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що судом встановлена наявність негативних змін в житті позивача, спричинених незаконним застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що призвели до втрати нормальних життєвих умов, душевних страждань через незаконні дії керівництва, які позивач відчував як через несправедливе покарання, що призвело до необхідності в судовому порядку доводити незаконність накладення дисциплінарного стягнення та свою правоту, втрату часу з приводу цього.
Проте, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу страждань (душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) суд прийшов до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є значно завищений та вважає, що моральна шкода підлягає до часткового задоволення в розмірі 5000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 19 липня 2021 року,  ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог таким, що постановлено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просив рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 червня 2021 року змінити, стягнувши з Головного управління ДПС у Черкаській області на його користь  моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн. та судові витрати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції формально поставився до розгляду справи, тим самим необґрунтовано визначивши таку замалу суму моральної шкоди. 
Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що для визначення дійсного розміру моральної шкоди, суд першої інстанції повинен був призначити судово-психологічну експертизу, проте, відмовив позивачеві в її проведенні.
У свою чергу, вапеляційній скарзі, поданій 02 серпня 2021 року, представникГоловного управління ДПС у Черкаській області – Зінник К.Г.,вважаючи, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального права, просила скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 червня 2021 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1  відмовитив повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано жодних доказів, які підтвердили б спричинення протиправними діями відповідача йому моральних страждань та не наводить ніяких доказів з яких можна було б вважати дійсним спричинення такої моральної шкоди.
Таким чином, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, у позивача відсутні правові підстави вимагати відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідачем така шкода позивачу не завдана.

Відзиви на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який надійшов 25 серпня 2021 року, представникГоловного управління ДПС у Черкаській області – Зінник К.Г., вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 повністю, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 червня 2021 року скасувати.

У своєму відзиві, який надійшов 25 серпня 2021 року, ОСОБА_1 , вважаючи аргументи апеляційної скарги Головного управління ДПС надуманими, та такими, що спрямовані на уникнення відповідачем відповідальності, просить апеляційну скаргу Головного управління ДПС залишити без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 червня 2021 року змінити, стягнувши з Головного управління ДПС у Черкаській області на його користь моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що наказом в.о. начальника Головного управління Харьковської Т. від 17 вересня 2020 року №3-ДС закрито дисциплінарне провадження стосовно начальника управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у Черкаській області ОСОБА_1 . 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 66 Закону України «Про державну службу», застосовано до начальника управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у Черкаській області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани за вчинення ним дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частиною 2 статті 65 Закону України «Про державну службу». (а.с. 41)
Згідно рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №580/4149/20, яке постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року залишено без змін, адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений в повному обсязі. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління ДПС в Черкаській області №3-ДС від 17 вересня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». (а.с. 42-49, 51-55)
Відповідно до ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів відкрито провадження у справі. (а.с.67-69)
Позиція Черкаського апеляційного суду
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданих скарг, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги  ОСОБА_1 та представникаГоловного управління ДПС у Черкаській області – Зінник К.Г. не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до статей 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.
Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.
Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.
У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до положень пунктів 8, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах.
Судам необхідно враховувати, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових  відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. 
Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його тривалості, негативних наслідків та інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, а має самостійне юридичне значення.
Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові 14 лютого 2018 року у справі № 653/1238/16-ц (провадження № 61-1195св18) та у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц (провадження № 61-787св17)
Як вбачається з наявних матеріалів справи, а саме рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №580/4149/20, яке за наслідками перегляду судом апеляційної інстанції постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого2021 року залишено без змін, адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений в повному обсязі. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління ДПС в Черкаській області №3-ДС від 17 вересня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». (а.с. 42-55)
Оскільки вказаним рішенням було встановлено факт порушення трудових прав ОСОБА_1 внаслідок незаконного притягнення його відповідачем до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 має право на отримання моральної шкоди, як відшкодування понесених ним втрат немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань та негативних змін в житті, яких позивач зазнав у зв`язку з посяганням на його трудові права та інтереси, порушенням нормального способу та укладу свого життя і необхідністю прикладення суттєвих додаткових зусиль для відновлення попереднього стану.
Проте, проаналізувавши вищенаведені норми матеріального права, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, визначений позивачем в сумі 200 000 гривень є таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, оскільки ОСОБА_1 не надано на адресу суду належних та допустимих доказів в обґрунтування саме такого розміру немайнової шкоди, як не надано і відповідного розрахунку, доказів його співмірності з заподіяною шкодою та обґрунтування достатності 200 000,00 грн. для відшкодування перенесених позивачем моральних страждань.
Також колегія суддів апеляційного суду враховує, що на разі відсутній законодавчо встановлений алгоритм визначення розміру відшкодування моральної шкоди, тому її сума повинна бути визначена з урахуванням конкретних обставин справи, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи порушення прав позивача, докази, надані ОСОБА_1 в підтвердження позовних вимог, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував конкретні обставини цієї справи, характер порушення прав позивача, істотність вимушених змін у його житті, пов`язаних із незаконним притягненням ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та зусилля, вжиті позивачем для відновлення трудових прав, перебування у важкому матеріальному стані, та обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди з урахуванням принципів достатності та справедливості.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам в їх сукупності, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, і дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Інші доводи, наведені в апеляційних скаргах  ОСОБА_1 та представникаГоловного управління ДПС у Черкаській області – Зінник К.Г., суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційних скаргах доводами, не вбачає.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, розподілу не підлягають, оскільки апеляційні скарги залишаються без задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, –

п о с т а н о в и в  :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області – Зінник Катерини Григорівни – залишити без задоволення.
Рішення  Черкаського районного суду Черкаської області від 16 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про стягнення моральної шкоди – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                                                                          О.В. Карпенко

Судді                                                                         Л.В. Нерушак

                                                                               Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлений 01 жовтня 2021 року/