Номер провадження: 22-ц/813/2634/21 
Номер справи місцевого суду: 2-2135/10
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.10.2021 року                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря – Дерезюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2019 року по цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, -

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 198 570,16 грн.
В обґрунтування поданої заяви стягувач зазначив, що заявником дублікат виконавчого листа № 2-2135/10 було отримано тільки 28.11.2018 року, та порушено таким чином строк, що сплив 28.10.2018 року, для його пред`явлення до виконання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2019 року заяву публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання – задоволено.
Поновлено Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання на стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 198 570,16 грн.
Ухвалу суду обґрунтовано тим, що заявником строк пред`явлення виконавчих листів до виконання був пропущений, у зв`язку з розглядом справи про видачу дублікатів виконавчих листів, які були втрачені при пересиланні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 21.08.2020 року подав апеляційну скаргу, відповідно до вимог якої, божник просить суд скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 року, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа по справі № 2-2135/10, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 02.06.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми на користь АТ «Ощадбанк» у розмірі 198 570,16 грн, відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт вважає, що під час постановлення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не надав правову оцінку поважності причин пропуску строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, не досліджував поведінку стягувача, а саме відсутність факту вчинення останнім дій для своєчасного отримання дубліката виконавчого листа та вжиття заходів для його примусового виконання, не звернув уваги на те, що незважаючи на існування провадження про видачу дубліката виконавчого листа, Стягувач мав достатньо часу після закінчення такого провадження звернутись до суду за отриманням дубліката виконавчого листа та пред`явити його до виконання в межах встановлених строків.
Водночас ОСОБА_1 звертає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що після винесення ухвали Суворовським районним судом м. Одеси про видачу дубліката виконавчого листа (14.06.2018 р.) та до моменту спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (28.10.2018 р.) ПАТ «Ощадбанк» не вчиняло жодних дій щодо отримання дубліката виконавчого листа від 02.06.2010 р. по справі № 2-2135/10 та пред`явлення його до виконання, а тому строк пред`явлення виконавчого документа до виконання був пропущений не у зв`язку із несвоєчасним отриманням виконавчого листа, а у зв`язку із бездіяльністю самого стягувача, яка полягала у невчиненні будь-яких дій (подання заяв, звернень до суду тощо) щодо отримання дубліката виконавчого листа та його подальшого пред`явлення, незважаючи на обізнаність про існування ухвали про видачу дубліката виконавчого листа, наявність достатнього часу для отримання такого дубліката та його подальшого пред`явлення до виконання (чотири місяці).
Так, апелянт зазначає, що 14.06.2018 р. Суворовський районний суд м. Одеси постановив ухвалу про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 2-2135/10 від 02.06.2010 р. Ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 18.06.2018 р. була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03.07.2018 р., тобто з цієї дати Стягувач фактично мав можливість ознайомитись із змістом ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 18.06.2018 р. та отримати дублікат виконавчого листа.
Крім того, метою звернення Стягувача із заявою про видачу дубліката було отримання дубліката виконавчого листа.
Апелянт вказує, що саме Стягувач ініціював відповідне провадження, а тому він повинен був проявити розумну обачність та вжити необхідні заходи не тільки щодо встановлення результатів розгляду його заяви, але й щодо отримання самого дубліката виконавчого листа для його пред`явлення у межах встановленого строку.
В матеріалах справи № 523/3822/19 (щодо видачі дубліката виконавчого листа; зазначені матеріали знаходяться в матеріалах справи № № 2-2135/10) одразу після ухвали 18.06.2018 р. знаходиться супровідний лист Суворовського районного суду м. Одеси, зі змісту якого вбачається, що Суворовським районним судом м.Одеси було направлено учасникам провадження, зокрема ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», копії ухвали на одному аркуші. На наступному аркуші матеріалів справи знаходиться оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, із змісту якого вбачається, що Суворовським районним судом м. Одеси було направлено ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» поштове відправлення, а на самому оригіналі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення знаходиться примітка «к/ухв». Під поштовим відправленням зазначено дату 14.06.2018 (дата винесення ухвали суду про видачу дубліката виконавчого листа) та позначка «коп. ухв.», що, на думку заявника, згідно вживаних засобів скорочення слів означає «копія ухвали».
17.08.2018 р. відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення було вручене Стягувачу, на підтвердження чого на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зазначено прізвище представника ПАТ «Державний ощадний банк України», його підпис та дата отримання поштового відправлення.
Отже, ОСОБА_1 наголошує на тому, що незважаючи на те, що ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 18.06.2018 р. була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03.07.2018 р., коли Стягувач фактично мав можливість ознайомитись із змістом ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 18.06.2018 р., Банк безпосередньо отримав копію ухвали Суворовського районного суду м. Одеси про видачу дубліката виконавчого листа 17.08.2018 р. З цієї дати стягувач був обізнаний про задоволення його заяви про видачу дубліката виконавчого листа та винесення Суворовським районним судом м. Одеси відповідної ухвали від 18.06.2018 р., однак не вчинив жодних дій для отримання дубліката виконавчого листа та його подальшого виконання, а тому строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання був пропущений не у зв`язку із несвоєчасним отриманням дубліката виконавчого листа, а у зв`язку із бездіяльністю самого Стягувача та недобросовісним ставленням до своїх процесуальних прав.
Також апелянт звертає увагу суду на той факт, що ОСОБА_1 жодного разу не був належним чином повідомлений ані про розгляд справи про видачу дубліката виконавчого листа, ані про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. В матеріалах справи знаходяться два рекомендованих повідомлення, адресованих ОСОБА_1 , з позначкою «судова повістка» про розгляд справи про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Однак, жодного разу зазначені повідомлення ОСОБА_1 вручені не були.
При цьому ОСОБА_1 взагалі не був обізнаний про факти втрати оригіналу виконавчого листа та пропуску строку пред`явлення такого листа до виконання, а тому він не тільки не знав, але і не міг знати про існування проваджень щодо видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, що виключає його недобросовісність щодо самостійного встановлення факту існування таких проваджень та дати відповідних судових засідань.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
17 лютого 2021 року до суду апеляційної інстанції від АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» надійшли письмові пояснення на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 року.
Заявник зазначає, що розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважає їх безпідставними, та такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права, а отже, підлягають залишенню без задоволення.
АТ «Ощадбанк» зазначив, що у зв`язку з тим, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив, до того часу як АТ «Ощадбанк» отримало ухвалу суду та дублікат виконавчого документа, то стягувач втратив можливість звернення до виконавчої служби для виконання рішення суду у справі №2-2135/10 від 25 лютого 2010 року у встановлені законом строки.
З огляду на зазначене АТ «Ощадбанк вважає, що при постановлені ухвали судом першої інстанції від 09 квітня 2019 року суд правомірно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви АТ «Ощадбанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
На підставі викладеного, стягувач просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2019 року – без змін.

18 лютого 2021 року від ОСОБА_2 надійшли до суду апеляційної інстанції письмові пояснення. ОСОБА_2 зазначає, що по-перше, стягувач був обізнаний про факт постановлення ухвали про видачу дубліката виконавчого листа, однак не вчинив жодних дій щодо отримання такого дублікату та його подальшого пред`явлення у межах передбаченого строку. У зв`язку з цим, АТ «Ощадбанк» не може вважатись добросовісним стягувачам в контексті ст. 433 ЦПК України, а причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не можуть вважатися поважними.
По-друге, на думку ОСОБА_2 судом першої інстанції не надано жодної оцінки поведінці стягувача, а саме чому АТ «Ощадбанк» не звернувся за отриманням дубліката виконавчого листа до 28.10.2018 року, хоча реально мав таку можливість. Так як був обізнаний про постановлення ухвали про видачу дублікату виконавчого листа.
По-третє, судом першої інстанції не було належним чином повідомлено боржника про дату, час та місце розгляду справи, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.09.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - адвоката Нижника Гліба Ігорович на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2019 року по цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.10.2020 року у складі колегії суддів: головуючого Князюка О.В., суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. справу було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду на 18.02.2021 року на 09:30 год. 
18.02.2021 року розгляд справи було відкладено на 09.09.2021 року на 09:30 год, у зв`язку з перебування головуючого судді Князюка О.В. у відпустці.
09.09.2021 року розгляд справи було відкладено на 21 жовтня 2021 року о 12:30 год у зв`язку з перебуванням головуючого судді Князюка на лікарняному.
21 жовтня 2021 року в судове засідання з`явилися представник апелянта – адвокат Нижник Г.І. та представник стягувача – Поплавська О.В.
Представник апелянта – адвокат Нижник Г.І. просив суд апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі.
Представник АТ «ОщадБанк» заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив суд ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Мотивувальна частина
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент видачі наказу суду) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, – протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи – протягом року, якщо інше не передбачено законом.
За змістом пункту 1 частини другої статті 22 названого Закону строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень – з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, – з наступного дня після його постановлення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
У частині першій статті 370 ЦПК України визначено, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.
Згідно з частиною першою статті 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Водночас, обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Згідно зі статтею 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. 
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.
Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.
Обґрунтовуючи поважність причини строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, представник АТ «Ощадбанк» посилається на те, що ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 14 червня 2018 року про видачу дублікату виконавчого листа Банком було отримано тільки 28 листопада 2018 року, після спливу строку пред`явлення вказаного виконавчого документу до виконання, строк якого сплинув 28.10.2018 року.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи заявника не відповідають матеріалам справи з яких вбачається наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2018 р. Суворовський районний суд м. Одеси постановив ухвалу про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 2-2135/10 від 02.06.2010 р. Ухвала Суворовського районного суду м. Одеси, була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03.07.2018 р., тобто з цієї дати Стягувач фактично мав можливість ознайомитись із змістом ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 14.06.2018 р. та отримати дублікат виконавчого листа для його пред`явлення у межах встановленого строку. 
В матеріалах справи № 523/3822/19 (щодо видачі дубліката виконавчого листа; зазначені матеріали знаходяться в матеріалах справи № № 2-2135/10) одразу після ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2018 р. знаходиться супровідний лист Суворовського районного суду м. Одеси, в змісту якого вбачається, що Суворовським районним судом м. Одеси було направлено учасникам провадження, зокрема ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», копії ухвали на одному аркуші.
На наступному аркуші матеріалів справи знаходиться оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, із змісту якого вбачається, що Суворовським районним судом м. Одеси було направлено ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» поштове відправлення, а на самому оригіналі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення знаходиться примітка «к/ухв». Під поштовим відправленням зазначено дату 14.06.2018 (дата винесення ухвали суду про видачу дубліката виконавчого листа) та позначка «коп. ухв.».
17.08.2018 р. відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення було вручене Стягувачу, на підтвердження чого на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зазначено прізвище представника ПАТ «Державний ощадний банк України», його підпис та дата отримання поштового відправлення.
Після постановлення ухвали Суворовським районним судом м. Одеси про видачу дубліката виконавчого листа (14.06.2018 р.) та до моменту спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (28.10.2018 р.) ПАТ «Ощадбанк» не вчиняло жодних дій щодо отримання дубліката виконавчого листа від 02.06.2010 р. по справі № 2-2135/10 та пред`явлення його до виконання, а тому строк пред`явлення виконавчого документа до виконання був пропущений не у зв`язку із несвоєчасним отриманням виконавчого листа, а у зв`язку із бездіяльністю самого Стягувача, яка полягала у невчиненні будь-яких дій (подання заяв, звернень до суду тощо) щодо отримання дубліката виконавчого листа та його подальшого пред`явлення, незважаючи на обізнаність про існування ухвали про видачу дубліката виконавчого листа, наявність достатнього часу для отримання такого дубліката та його подальшого пред`явлення до виконання (чотири місяці).
Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо факту отримання Стягувачем безпосередньо копії ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 14.06.2018 року про видачу дубліката виконавчого листа 17.08.2018 р, що вбачається з матеріалів справи, та суперечить зазначеним причинам пропущення строку АТ «Ощадбанк» в поданій суду заяві.
З цієї дати Стягувач був обізнаний про задоволення його заяви про видачу дубліката виконавчого листа та винесення Суворовським районним судом м. Одеси відповідної ухвали від 18.06.2018 р., однак не вчинив жодних дій для отримання дубліката виконавчого листа та його подальшого виконання.
Відповідно до пункту 29.31 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі — Інструкція), затв. наказом Державної судової адміністрації України № 173 від 17.12.2013 р. (в редакції, яка діяла на момент існування спірних правовідносин) для виконання судового рішення у цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист.
Згідно пункту 29.32 Інструкції виконавчі листи виписуються після набрання рішенням суду законної сили за заявою стягувача, а у справах, в яких рішення підлягає негайному виконанню, - у день постановлення рішення. Таким чином, з 17.08.2018 р. та до моменту спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (28.10.2018 р.) ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» було обізнано про існування ухвали про видачу дубліката виконавчого листа, мало достатньо часу для звернення до Суворовського районного суду м. Одеси за отриманням дубліката виконавчого листа від 02.06.2010 р. по справі № 2-2135/10, а тому у межах передбаченого законом строку мало реальну можливість отримати дублікат виконавчого листа в суді та пред`явити його до виконання. 
Разом з тим, апеляційний суд також погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що Стягувач не вчинив жодних дій для отримання дубліката виконавчого листа у межах трьох річного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, не зазначив про існування будь-яких обставин, якi унеможливлювали або ускладнювали звернення до суду з 17.08.2018 р. по 28.10.2018 р., а також не надав будь-яких доказів, які унеможливлювали таке звернення. 
Отже апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо поважності пропуску АТ «Ощадбанк» строку для пред`явлення виконавчого листа по справі № 2-2135/10. Виданого Суворовським районним судом м. Одеси 02.06.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми на користь АТ «Ощадбанк» у розмірі 198 570,16 грн.
Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.
Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Таким чином, з огляду на вищевказане, а також враховуючи те, що АТ «Ощадбанк» було відомо про наявність вказаного рішення суду від 25 лютого 2010 року, наявність виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа, про наявність ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 14.06.2018 року про видачу дублікату та отримав вказану ухвалу суду 17.08.2018 року заявник не пред`явив до виконання виконавчий лист, колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність підстав для задоволення заяви представника акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання за рішенням суду по справі № 2-2135/10. За виконавчим листом виданим Суворовським районним судом м. Одеси 02.06.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми на користь АТ «Ощадбанк» у розмірі 198 570,16 грн
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Крім того, колегія суддів приймає до уваги той факт, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення - якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 року.
РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 року – скасувати.
Постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа по справі № 2-2135/10 виданого Суворовським районним судом м. Одеси 02.06.2010 року про стягнення в солідарному порядку з  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 на корист ПАТ "Державний ощалний Банк України" заборгованість за кредитним договором у розмірі 198 570,16 грн - відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 22.10.2021 року.
Головуючий:                                                                                О. В. Князюк
Судді:                                                                 С.О. Погорєлова
А.П. Заїкін