ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9838/21 Справа № 210/3446/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
Справа № 210/3446/21
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді -       Зубакової В.П.
суддів -                           Барильської А.П., Бондар Я.М.
сторони:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Карнаух Тетяна Вікторівна, на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року, яке постановлено суддею Вікторович Н.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 02 вересня 2021 року,-
ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Карнаух Тетяна Вікторівна, звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі – ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я під час виконання ним трудових обов`язків.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він, працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці, отримав професійні захворювання, у зв`язку із чим, висновком МСЕК від 06.04.2021 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 55 % (50% - радикулопатія, 5% - туговухість) з 22 березня 2021 року до 01 квітня 2022 року, з наступним переоглядом 01.03.2022 року на визнано особою з інвалідністю третьої групи.
Вважає, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями йому спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 180 000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року позов  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди, завданої   ушкодженням   здоров`я при виконанні трудових обов`язків задоволено частково.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я – 90 000,00 гривень без утримання  податку з доходів  фізичних осіб, та в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, - 3 000,00 гривень.
В решті позову – відмовлено.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 грн.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Карнаух Т.В., ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин, що мають значення для справи. 
Вважає, розмір моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, значно заниженим, який не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Внаслідок втрати професійної працездатності позивач не має змоги вести звичне життя, вимушений постійно проходити курси лікування, не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Судом першої інстанції не повністю враховано тривалість праці позивача на підприємстві відповідача, факту, що захворювання позивача має тенденцію до погіршення та не виліковується повністю.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - адвокат Тер-Товмасян Ю.Г., зазначає, що суд першої інстанції законно і обґрунтовано розрахував суму компенсації моральної шкоди позивачу, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, як необґрунтовану.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що  ОСОБА_1 з 10.08.2004 року по 16.03.2021 року працював підземним ГРОЗ, ШУ ГД Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг».
16.03.2021 року позивач звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України.
Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я Державна установа «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» № 80 від 14.01.2021 р. (а.с. 11-13), у позивача ОСОБА_1 наявні хронічні професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) та колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; нейросенсорна приглухуватість 1 ст. (з легким зниженням слуху).
Відповідно до п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) № 2 від 11.02.2021 року професійні захворювання у ОСОБА_1 виникли за таких обставин: працюючи гірником очисного забою (підземний) дільниця (очисної виїмки) (гірничі роботи) служби головного інженера, шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахти) ГД ПАТ "АрселорМітгал Кривий Ріг» ОСОБА_1 виконував комплекс робіт по очисній виїмці корисних копалин, огляду виробки і приведення її в безпечний стан, планування грунту забою, прибирання, навантаження гірничої маси різними способами. Зведення покрівлі, встановлення перетини, скреперування гірничої маси із забою, управління скреперними лебідками, їх технічне обслуговування та ін..
Внаслідок недосконалості конструктивних особливостей обладнання у місцях виконання робіт підпадав під дію фізичного перевантаження та виробничого шуму, що перевищували гранично допустимі рівні через недосконалість робочого місця.
Причиною виникнення хронічних професійних захворювань, відповідно до вищевказаного Акту, а саме п.18 (а.с. 6) визнано шум та фізичне навантаження.
Відповідно до п. 20 Акту встановлено, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 працював 16 років і 05 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівництва структурних підрозділі, визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання неможливо. 
Висновком МСЕК від 06.04.2021 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 55 % (50% - радикулопатія, 5% - туговухість) з 22 березня 2021 року до 01 квітня 2022 року, з наступним переоглядом 01.03.2022 року на визнано особою з інвалідністю третьої групи.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Відповідно до п. 18 Акту № 2 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 11.02.2021 року, причиною виникнення професійних захворювань у позивача є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.
Отже, роботодавець ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», під час роботи позивача, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів та яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці, відповідно до нормативно-правових актів.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.
Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.
Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві відповідача, у шкідливих умовах, що стало причиною його професійних захворювань, які потягли за собою втрату працездатності та необхідності подальшого тривалого лікування у медичних закладах.
Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача, впродовж 16 років 05 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі 55 %, визнання позивача особою з інвалідністю третьої групи, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача, про необґрунтованість розміру моральної шкоди.
Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме визначеного розміру витрат на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.
Отже, суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, дійшов вірного висновку про часткове задоволення вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я. 
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України,  оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційних скарг відсутні, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Карнаух Тетяна Вікторівна - залишити без задоволення.
Рішення  Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу   Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 01 грудня 2021 року.

Головуючий: 

Судді: