Дата документу 26.10.2021 Справа № 320/4440/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №320/4440/18        Головуючий у 1 інстанції: Горбачова Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/2625/21-2        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» жовтня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Семенчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в особі представника  ОСОБА_2  на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року у справі за скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії та бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І., стягувач ОСОБА_1 , 

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2021 року АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» звернулось до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І., стягувач ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог зазначило, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2019 року у справі № 320/4440/18 стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 42 593,64 грн., з урахуванням податків та обов`язкових платежів; негайно - середній заробіток за один місяць в розмірі 6061,85 грн.; витрати на правничу допомогу в розмірі 6400,00 грн. 
23 січня 2020 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрите виконавче провадження ВП № 61041748 з примусового виконання виконавчого листа № 320/4440/18 від 15 листопада 2019 року про стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 5606,00 грн. 
31 січня 2020 року вимоги виконавчого документа виконані АТ «Українська залізниця» у повному обсязі, а саме перераховано на рахунок ОСОБА_1 згідно додаткової постанови Запорізького апеляційного суду від 15 листопада 2019 року у справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4512,83 грн.
26 червня 2020 року державним виконавцем за виконавчим провадженням ВП № 62041748 стягнуто грошові кошти у розмірі 5606,00 грн. 
30 листопада 2020 року державним виконавцем повернуто грошові кошти на рахунок АТ «Укрзалізниця», як помилково або надмірно стягнуті у розмірі 4964,11 грн., але за різницею утриманих податків та обов`язкових платежів у розмірі 1093,17 грн. та стягнуто виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у розмірі 485,32 грн. 
Вважало дії та бездіяльність державного виконавця щодо не повернення різниці утриманого податку та обов`язкових платежів у розмірі 1093,17 грн. та стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у розмірі 485,32 грн. неправомірними.
Згідно чинного законодавства податковий агент має нарахувати, утримати та сплатити податок на доходи фізичних осіб і військовий збір з доходу, нарахованого на підставі рішення суду. 
На підставі зазначеного просило визнати неправомірними дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль І.І. щодо неповернення коштів у розмірі 1093,17 грн. стягнутого на підставі виконавчого провадження ВП №61041748, зобов`язати державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль І.І. повернути кошти у розмірі 1093,17 грн., стягнуті по виконавчому провадженні ВП №61041748.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2021 року в задоволенні скарги відмовлено.

Додатковою ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у стягненні з АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 1800 грн.

Не погоджуючись із зазначеною додатковою ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що можливість відшкодування судових витрат в справі передбачена і для третьої особи, до якої можна прирівняти у скаргах на дії виконавців стягувача, просив скасувати ухвалу суду та стягнути з АТ «Українська залізниця» на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 1800 грн., які пов`язані з розглядом Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області справи, судові витрати, які пов`язані з розгляду апеляційної скарги, покласти на АТ «Українська залізниця».

АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що статтею 141 ЦПК України не регулюється питання розподілу витрат, пов`язаних з розгляду скарги, таке питання врегульовано статтею 452 ЦПК України, якою керувався суд першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відмовляючи в стягненні витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що положеннями ЦПК України не передбачена компенсація судових витрат особі, яка не є заявником.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» звернулось до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І., стягувач ОСОБА_1 , та просило визнати неправомірними дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль І.І. щодо неповернення коштів у розмірі 1093,17 грн., стягнутих на підставі виконавчого провадження ВП №61041748, зобов`язати державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль І.І. повернути кошти у розмірі 1093,17 грн., стягнуті по виконавчому провадженні ВП №61041748.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції стягувач ОСОБА_1 заявив клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яка надавалась йому адвокатом Кальченком А.В., в розмірі 1800 грн.

У цій справі представником стягувача ОСОБА_1 є адвокат Кальченко А.В.., який надавав правову допомогу у відповідності до укладеного договору про надання правових послуг адвоката від 17 лютого 2021 року.

Згідно з п. 1.1. вказаного договору ОСОБА_1 доручив, а ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання на представництво інтересів ОСОБА_1 в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області по справ №320/4440/18 (провадження №4-с/937/19/12) з наданням всіх прав та обов`язків, що передбачені ст.ст. 43, 49 ЦПК України, в тому числі підписувати та подавати заяви, клопотання та інші процесуальні заяви, оскаржувати судові рішення, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами без обмежень.

ОСОБА_1 надано Акт виконаних робіт про надання правової допомоги до договору про надання правових послуг адвоката від 17 лютого 2021 року та квитанцією до прибуткового касового ордера №4 від 18 лютого 2021 року було про сплату ОСОБА_1 1800 грн. за договором про надання правової допомоги від 17 лютого 2021 року .

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Порядок розподілу судових витрат за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення визначений статтею 452 ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Компенсація судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги, особі, яка не є заявником, положеннями вказаної статті не передбачена.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на положення частини дванадцятої статті 141 ЦПК України, якою передбачена можливість відшкодування судових витрат у справі для третьої особи, до якої можна прирівняти у скаргах на дії виконавців стягувача, ґрунтуються на припущеннях.

Стаття 452 ЦПК України по відношенню до статті 141 ЦПК України є спеціальною, а тому саме вона підлягає застосуванню при вирішенні питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Отже, колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_1 у стягненні з АТ «Українська залізниця» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1800 грн.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається, тому апеляційні скарги підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника  ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 28 жовтня 2021 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова