П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8962/20	
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
при секретарі – Пальоній І.М., 
за участю: представника апелянта – Прилипко Ігоря Олеговича та представника відповідача – Тарановського Романа Володимировича, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Комунального підприємства «Облтрансбуд» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року по справі за позовом Комунального підприємства «Облтрансбуд» до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року Комунальне підприємство «Облтрансбуд» (далі КП) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУДПС), у якому просило суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.12.2019 року №0282985004 та від 17.12.2019 року №0283025004.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при складанні та надсиланні оскаржуваних рішень було порушено вимоги ст.42, 86 ПКУ та порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, а саме - їх прийнято без врахування строку направлення та вручення акту перевірки, на підставі якого їх прийнято; станом на 01.04.2020 року в електронному кабінеті платника податків інформація щодо заборгованості, визначеної податковим повідомленням-рішенням, була відсутня; за визначеними у розрахунку грошовими зобов`язаннями позивачем своєчасно та у повному обсязі сплачувались кошти до бюджету, на підтвердження чого суду надано низку платіжних документів. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову повністю.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення в частині з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 18.11.2019 року ГУДПС проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податку на додану вартість КП протягом звітних (податкових) періодів 2019 року.
За результатами перевірки складено акт №1372/15-32-50-04, за висновками якого встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених ст.50 ПК України (а.с.19-20).
На підставі вказаного акту ГУДПС прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:
від 17.12.2019 року №0282985004 про застосування штрафу у сумі 150296,83 грн. (а.с.21-22) за порушення сплати 751484,15грн. (затримка сплати), розрахунок доданий;
від 17.12.2019 року №0283025004 про застосування штрафу у сумі 8730,06 коп. (а.с.23-24) за порушення сплати 87300,06грн. (затримка сплати), розрахунок доданий.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями, 09.06.2020 року позивачем до Державної податкової служби України було подано скаргу (а.с.25-28).
19.08.2020 року за №25863/6/99-00-06-02-05-06 ДПС України повідомило, що за результатом розгляду скарги податкове повідомлення-рішення від 17.12.2019 року №0283025004 у частині застосованих штрафних санкцій у розмірі 1339,36 грн. скасовується, а в іншій частині спірні ППР залишені без змін (а.с.32-35).
Винесення вказаних податкових повідомлень-рішень і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що сплачені, як вважає позивач, суми податку на додану вартість по податкових деклараціях, фактично були спрямовані на погашення грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням №0000031414 від 02.01.2019 року, а суми ПДВ за податковими деклараціями погашені після сплати суми грошового зобов`язання за вказаним рішення, внаслідок цього пропуск граничних термінів сплати грошових зобов`язань з ПДВ і виник.
Колегія суддів частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України лише в частині, з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що предметом даних спірних правовідносин є висновки податкового органу про порушення КП строків сплати грошового зобов`язання по ПДВ у періоді 2019 року.
Зі змісту ст.57 ПК України вбачається, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, у разі у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
З матеріалів справи вбачається, що нарахування штрафних санкцій здійснювалось за зобов`язаннями, визначеними податковими деклараціями з ПДВ №9048701796; №9077647188; №9129568721; №9101673581 та податковим повідомленням-рішенням №0000031414 від 02.01.2019 року.
В обґрунтування власної правової позиції КП було зазначено про оплату вказаних зобов`язань з податку на додану вартість, визначених у податкових деклараціях, та на підтвердження цього надані: платіжне доручення №826 від 19.03.2019 року про сплату 40497 грн. (а.с.40) щодо податкової декларації з ПДВ №9048701796; платіжне доручення №877 від 23.04.2019 року про сплату 31302 грн. (а.с.41) щодо податкової декларації з ПДВ №9077647188; платіжне доручення №923 від 22.05.2019 року про сплату 19498 грн. (а.с.42) щодо податкової декларації з ПДВ №9101673581; платіжне доручення №954 від 24.06.2019 року про сплату 38681 грн. (а.с.43) щодо податкової декларації з ПДВ №9129568721, які відображені в обліковій картці платника податку (а.с.173-210).
Разом із тим, слід зазначити, що у розрахунках штрафних санкцій до спірних податкових повідомлень-рішень також наявний пропуск граничного терміну сплати грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням №0000031414 від 02.01.2019 року.
При цьому, згідно доказів сплати грошового зобов`язання за вказаним ППР, наданими КП, зазначене зобов`язання було сплачено лише у серпні, вересні та грудні 2019 року, про що свідчить платіжне доручення №280 від 15.08.2019 року (а.с.215) на суму 416853,42 грн.; платіжне доручення №305 від 27.09.2019 року (а.с.216) на суму 233572,58 грн.; платіжне доручення №340 від 27.12.2019 року (а.с.217) на суму 118094,85 грн., в той час як це рішення відобразилось в обліковій картці позивача з податку на додану вартість 21.03.2019 року.
Згідно п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Враховуючи наведене, колегія суддів в цілому погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що сплачені, як вважає позивач, суми податку на додану вартість по податкових деклараціях, фактично спрямовані на погашення грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням №0000031414 від 02.01.2019 року, а суми ПДВ за податковими деклараціями погашені після сплати суми грошового зобов`язання за цим податковим повідомленням-рішенням, в зв`язку з чим і виник пропуск граничних термінів сплати грошових зобов`язань.
Поряд з цим колегія суддів зазначає, що не погоджуючись із спірними по даній справі податковими повідомленнями-рішеннями, 09.06.2020 року позивачем до Державної податкової служби України було подано скаргу (а.с.25-28).
19.08.2020 року за №25863/6/99-00-06-02-05-06 ДПС України повідомило, що за результатом розгляду скарги податкове повідомлення-рішення від 17.12.2019 року №0283025004 у частині застосованих штрафних санкцій у розмірі 1339,36 грн. скасовано, а в іншій частині спірні ППР залишені без змін (а.с.32-35).
Положеннями статті 60 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо, зокрема, контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.
У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.
У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.
Якщо нарахована сума грошового зобов`язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов`язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).
Колегія суддів зазначає, що оскільки за результатом адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 17.12.2019 року №0283025004 та його часткового скасування ДПС податковим органом не приймалось (про що також зазначено представником відповідача в судовому засіданні 18 листопада 2021 року) нового податкового повідомлення-рішення на зменшену суму грошового зобов`язання, то станом на даний час вказане рішення від 17.12.2019 року №0283025004 є чинним на всю первинну суму 8730,06 коп., що є безпідставним з огляду на його скасування ДПС України у частині застосованих штрафних санкцій у розмірі 1339,36 грн..
Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ТОВ лише в частині скасування податкового повідомлення-рішення №0283025004 від 17.12.2019 року в частині нарахування штрафних санкцій на суму 1339,36 грн..
З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції частково неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено часткове порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Облтрансбуд» - задовольнити частково, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року – скасувати в частині відмови у задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення №0283025004 від 17.12.2019 року.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким вказані вимоги задовольнити частково, скасувати податкове повідомлення-рішення №0283025004 від 17.12.2019 року в частині нарахування штрафних санкцій на суму 1339,36 грн..
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Шевчук О.А.