ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" жовтня 2021 р.                                Справа № 910/21223/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Шапрана  В.В.
суддів:            Андрієнка  В.В. 
          Буравльова  С.І. 
 
секретар                      Місюк О.П.
за участю 
представників:           позивача - Катрук Є.А.
                                   відповідача - Горбач А.М.
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Енергетична компанія "М2"
на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 (повне рішення складено 30.06.2021)
у справі №910/21223/20 (суддя - Данилова М.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Енергетична компанія "М2"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Енергетична компанія "М2" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення заборгованості за договором транспортування природного газу №1907000429 від 24.10.2019 у загальному розмірі 1593885,37 грн, з яких: 1537983,26 грн - основний борг, 23489,73 грн - 3% річних та 32412,38 грн - інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним договором, у зв`язку з чим в останнього утворилася спірна заборгованість. Позивач стверджував, що компанія Gaz-System - оператор польської газотранспортної системи, через якого транспортується природний газ на міждержавній точці з`єднання Дроздовичі (Польща) на територію України, в червні 2020 року не проводила аукціон з продажу потужностей. Тому позивач, як замовник послуги, не мав змоги фактично використати квартальну замовлену потужність у травні 2020 року. З огляду на викладене, на переконання позивача, Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" не було надано замовнику послуги замовленої (договірної) потужності на квартальний період у травні 2020 року на суму 785987,88 грн та червні 2020 року на суму 755986,66 грн. Проте, зазначені грошові кошти вже було сплачено позивачем, а отже вони підлягають поверненню.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 відкрито провадження у справі №910/21223/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/21223/20 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Енергетична компанія "М2" відмовлено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено за умов невідповідності висновків, викладених у ньому, встановленим обставинам справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено приписи процесуального права.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідачем в порушення п. 6.1 укладеного договору не було надано послуги замовленої (договірної) потужності за травень та червень 2020 року.
Також, на переконання скаржника, судом не досліджено питання стосовно того, що доступ до потужності повинен реалізовуватися саме шляхом розподілу потужності у міждержавних точках з`єднання у формі об`єднаної потужності.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 апеляційну скаргу у справі №910/21223/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Пашкіна С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/21223/20, призначено її до розгляду на 23.09.2021, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.
25.08.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/4597/21 від 20.09.2021 у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/21223/20.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 апеляційну скаргу у справі №910/21223/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2021 справу №910/21223/20 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.
У призначене засідання суду 23.09.2021 з`явилися представники сторін та надали пояснення по суті апеляційної скарги, після чого судом оголошено перерву у розгляді справи до 19.10.2021.
18.10.2021 представником позивача подано додаткові письмові пояснення у справі.
В засідання суду 19.10.2021 з`явилися представники сторін та надали додаткові пояснення.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
Зі встановлених місцевим господарським судом обставин даної справи убачається, що 24.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Енергетична компанія "М2" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (оператор) укладено договір транспортування природного газу №1907000429, відповідно до п. 2.1 якого оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.
Відповідно до п. 2.2 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015, з урахуванням особливостей, передбачених договором.
Згідно з п. 2.3 договору обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.
Відповідно до п. 2.7 договору додаток 1 є невід`ємною частиною договору у випадку, коли замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності наперед.
Пунктом 4.1 договору передбачено, що замовник, зокрема, зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.
Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби (п. 6.1 договору).
Відповідно до п. 8.1 договору вартість послуг договірної потужності визначається виходячи з обсягу замовленої потужності замовника згідно з додатком 1 до договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до договору (розподіл потужності з обмеженнями) та/або обсягу підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.
Згідно з абз. 6 п. 8.2 договору послуги доступу до потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи на період газового місяця, кварталу та/або року надаються на умовах 100% попередньої оплати у розмірі вартості замовленої потужності на період газового місяця за п`ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей. Замовник сплачує оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, чи була повністю використана замовлена потужність.
Абзацом 8 п. 8.2 договору сторони також погодили, що замовник сплачує оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, чи була повністю використана замовлена потужність.
У додатку 1 до договору сторони визначили розподіл потужності та узгодили, що гарантована потужність за період з 01.04.2020 до 30.06.2020 становить 167000 куб. м у віртуальній точці входу ГВС "Дроздовичі" (Польща).
Також судом встановлено, що відповідно до платіжного доручення №169 від 21.04.2020 замовником на виконання п. 8.2 договору було оплачено на умовах попередньої оплати вартість послуги з доступу до потужностей за травень 2020 року на суму 785987,88 грн. Відповідно до платіжного доручення №203 від 29.05.2020 замовником оплачено на умовах попередньої оплати вартість послуги з доступу до потужностей за червень 2020 року на суму 751995,38 грн.
09.06.2020 відповідачем було направлено на адресу позивача акт №05-20-190700429/ТРК/ВХІД/КВАРТАЛ про надання послуг замовленої (договірної) потужності на квартальний період в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи у травні 2020 року на загальну суму 785987,88 грн.
Листом №143 від 11.06.2020 замовник повідомив оператора про те, що оскільки компанія Gaz-System - оператор польської газотранспортної системи, через якого транспортується природний газ на міждержавній точці з`єднання Дроздовичі (Польща) на територію України, проводила аукціон з продажу потужностей на травень 2020 року на платформі GSA (https//gsaplatform.eu/auctions?tab=A) у період з 30.04.2020 по 06.05.2020 в обсязі 6MW/h в день, а з 07.05.2020 - 0 MW/h, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Енергетична компанія "М2" не мало змоги фактично використати квартальну замовлену потужність у травні 2020 року.
23.06.2020 позивач отримав від відповідача акт №06-20-1907000429/ТРК/ВХІД/КВАРТАЛ про надання послуг замовленої (договірної) потужності на квартальний період в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи у червні 2020 року на загальну суму 755986,66 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Енергетична компанія "М2" листом №182 від 23.07.2020 повідомило оператора про те, що не погоджується з вказаним актом про надання послуг замовленої (договірної) потужності на квартальний період в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи у червні 2020 року на загальну суму 755986,66 грн.
Звертаючись до суду з даним позовом, замовник посилався на ту обставину, що оскільки компанія Gaz-System в червні 2020 року не проводила аукціону з продажу потужностей, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Енергетична компанія "М2" не мало змоги фактично використати квартальну замовлену потужність у травні 2020 року. У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що оператором не було надано замовнику послуги замовленої (договірної) потужності на квартальний період у травні 2020 року на загальну суму 785987,88 грн та червні 2020 року на суму 755986,66 грн. Тому, позивач вважає, що сплачені грошові кошти підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", оскільки останнім не надано послуги з надання замовленої потужності за спірний період.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" зазначало, що з огляду на умови укладеного договору, єдиною і достатньою умовою для оплати замовником послуги доступу до потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи на період газового місяця є наявність підписаного сторонами додатку 1 до договору, яким встановлено відповідний обсяг замовленої позивачем потужності та визначено обов`язок оператора забезпечити можливість використання такої потужності замовником. Обов`язок з оплати вказаної послуги виникає у замовника за п`ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей, в силу вимог абз. 8 п. 8.2 договору і не залежить від додаткових дій оператора, зокрема, таких як надіслання рахунків на оплату, підписання актів надання послуг тощо. Таким чином, оплата, здійснена позивачем за замовлену потужність у спірний період є належним виконанням умов договору, що узгоджується як з самим договором, так і з вимогами Кодексу газотранспортної системи. Отже, сплачені позивачем грошові кошти не може бути повернуто останньому, оскільки відповідач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання послуги доступу до потужності у точці входу/виходу.
Місцевий господарський суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, погодився з вищенаведеними доводами відповідача. Також судом зазначено, що неможливість позивача використати замовлену потужність за укладеним договором транспортування природного газу та додатком 1 до нього є ризиком його господарської діяльності і не впливає на обов`язок належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання щодо здійснення оплати за замовлену ним потужність.
З такими висновками Господарського суду міста Києва погоджується і колегія суддів та додатково вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частиною 1 ст. 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Згідно з ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
В силу положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Пунктами 7 та 45 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу. Транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.
Статтею 32 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.
За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи розробляє кодекс газотранспортної системи за результатами консультацій із суб`єктами ринку природного газу та подає його Регулятору на затвердження. Після затвердження кодексу газотранспортної системи Регулятором оператор газотранспортної системи розміщує його на своєму веб-сайті.
Відповідно до умов укладеного між сторонами договору послуги надаються позивачем як оператором системи на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015 (далі - Кодекс ГТС).
Відповідно до п. 3 глави 1 розділу І Кодексу ГТС його дія поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.
Згідно з п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа-підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу. Договір транспортування - це договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).
Оператор ГТС на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в кодексі ГТС, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування газотранспортною системою в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій (п. 1 глави 3 розділу І Кодексу ГТС).
Відповідно до п. 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі, вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.
Згідно з п. 9 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування:
- доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи;
- замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації;
- вчинення дій з врегулювання добового небалансу.
З огляду на вказані норми як доступ до потужності та фізичне транспортування, так і врегулювання добового небалансу є складовими однієї послуги - транспортування природного газу.
Разом з цим, слід зауважити, що ці складові послуги транспортування реалізуються сторонами договору не одночасно/одномоментно (і не окремо), а у послідовності, встановленій п. 9 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС.
Фактична реалізація послуги транспортування природного газу відбувається наступним чином:
- первинно замовнику послуги необхідно здійснити замовлення потужності в певній точці з`єднання, тобто зарезервувати за собою можливість використати певну потужність газотранспортної системи за певний період;
- після резервування потужності у межах замовленого об`єму замовник має можливість фізично транспортувати природний газ від точки входу до точки виходу (точки відібрання газу) на підставі номінації, тобто використати таку пропускну потужність газотранспортної системи у певній точці;
- врегулювання добового небалансу відбувається лише у випадку, коли по факту фізичного транспортування газу на підставі алокації фіксується різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг на точці входу, та відібраними замовником послуг з газотранспортної системи на точці виходу.
Отже, в розумінні вищевказаних положень Кодексу ГТС послуга доступу до потужності як частина послуги транспортування природного газу, не означає фізичне транспортування газу. Більше того, чинним Кодексом ГТС не передбачена така послуга як фізичне транспортування природного газу, тобто як окрема та самостійна послуга, а не як складова послуги транспортування.
Поряд з цим, у п. 2 глави 2 розділу VIII Кодексу ГТС встановлено, що послуги транспортування природного газу надаються на умовах 100% попередньої оплати (крім випадку, передбаченого цим пунктом) у розмірі вартості розподіленої потужності на період газового місяця для послуг на період газового місяця, кварталу та/або року за п`ять банківських днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись транспортування природного газу.
Відповідно до п. 8.1 укладеного договору вартість послуг договірної потужності визначається виходячи з обсягу замовленої потужності замовника згідно з додатком 1 до договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до договору (розподіл потужності з обмеженнями) та/або обсягу підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.
Згідно з абз. 6 п. 8.2 договору послуги доступу до потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи на період газового місяця, кварталу та/або року надаються на умовах 100% попередньої оплати у розмірі вартості замовленої потужності на період газового місяця за п`ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей.
Абзацом 8 п. 8.2 договору сторони погодили, що замовник сплачує оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, чи була повністю використана замовлена потужність.
Отже, як вірно зазначено місцевим господарським судом, єдиною та достатньою умовою для оплати замовником послуги доступу до потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи на період газового місяця є наявність підписаного сторонами додатку 1 до договору, яким встановлений відповідний обсяг замовленої позивачем потужності. Обов`язок з оплати вказаної послуги виникає у замовника за п`ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей, в силу вимог абз. 8 пункту 8.2 договору і не залежить від додаткових дій оператора, зокрема, таких як надіслання рахунків на оплату, підписання актів надання послуг.
Разом з цим, позивач як у поданій позовній заяві, так і в апеляційній скарзі наголошує на тому, що відповідачем не було надано послуги замовленої (договірної) потужності за травень та червень 2020 року.
Суд зазначає, що відповідно до п. 6.1 договору оператор забезпечив наявність відповідних потужностей у точці входу/виходу ГВС Дроздовичі (Польща) в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності).
Згідно з п. 5 глави 2 розділу IX Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи зобов`язаний на власному веб-сайті в мережі Інтернет оприлюднювати інформацію про величини технічної та вільної потужності відповідно до розділу XVIII цього кодексу.
Пунктом 1 глави 1 розділу XVIII Кодексу ГТС визначено, що величина технічної (пропускної) потужності в певній точці виходу/входу газотранспортної системи визначається як максимально можливе перетікання об`єму природного газу за стандартних умов у цій точці з урахуванням одночасності роботи газоспоживаючого обладнання, цілісності системи та вимог щодо її експлуатації. Величина технічної потужності відображає максимальний обсяг потужності в певній точці виходу/входу газотранспортної системи, право користування якою оператор газотранспортної системи може надати замовникам послуги транспортування та/або іншим суб`єктам ринку природного газу, об`єкти яких підключені до газотранспортної системи, з гарантією реалізації такого права.
Таким чином, відповідач зобов`язаний оприлюднювати саме інформацію про технічну потужність (технічно максимально можлива пропускна спроможність в певній точці) та вільну потужність, тобто ту потужність, яка залишилась вільною для замовлення (різниця між технічною і замовленою).
Апеляційний суд зазначає, що вказані вимоги відповідачем виконано та своєчасно опубліковано на власному веб-сайті в мережі Інтернет інформацію про величини технічної та вільної потужності (посилання: https.7/tsoua.com/prozorist/vilni-potuzhnosti/).
Викладене вище свідчить про те, що відповідачем належним чином виконано умови, передбачені п. 6.1 договору, та надано можливість позивачу скористатися замовленою ним потужністю у відповідній точці входу/виходу до/з газотранспортної системи.
Уклавши з позивачем додаток 1 до договору, відповідач гарантував Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Енергетична компанія "М2" доступ до потужності у тому обсязі, який вказаний у цьому додатку, тобто, не мав права відмовити у її використанні у період з квітня по червень 2020. Доказів того, що відповідач відмовив у доступі до заявленої потужності, позивачем не надано, як не надано доказів того, що ним забезпечувалось транспортування газу по території Польщі до точки виходу з газотранспортної системи Польщі/входу до газотранспортної системи України.
При цьому, надання Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" послуги доступу до потужності позивачеві не залежить від взаємовідносин останнього зі своїми контрагентами і можливістю придбання у них аналогічних послуг. Вказане підтверджується і тим, що ані нормами Кодексу газотранспортної системи, ані умовами договору транспортування природного газу, укладеного між сторонами, не визначено, що здійснення замовником оплати такої потужності відбувається лише після закупівлі необхідних потужностей у суміжного оператора газотранспортної системи, через якого транспортується природний газ на міждержавній точці з`єднання. Тобто, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між придбанням позивачем необхідного обсягу потужності у суміжного оператора та можливістю відповідача використати замовлену потужність за договором.
Відповідно до п. 7 глави 3 розділу І Кодексу ГТС переміщення (транспортування) природного газу можливе з моменту отримання природного газу в точці входу та до моменту передачі природного газу в точці виходу. Проте, позивач не забезпечив придбання потужності у польського оператора та транспортування природного газу до точки з`єднання Дроздовичі, відповідно, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" у цій точці не отримувало природний газ у визначеному у додатку 1 об`ємі та не могло приступити до його фізичного транспортування.
Також відповідно до п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС номінація - попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу. Підтверджена номінація - підтверджений оператором газотранспортної системи обсяг природного газу замовника послуг транспортування, який буде прийнятий від замовника в точках входу до газотранспортної системи та переданий замовнику в точках виходу з газотранспортної системи у відповідний період.
Згідно з п. п. 7 та 8 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС номінація/реномінація надається через інформаційну платформу оператора газотранспортної системи. Якщо замовник послуг транспортування природного газу не надав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то вважається, що замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу.
Проте, матеріали справи не містять доказів того, що у спірний період позивачем подавалися до інформаційної платформи відповідні номінації щодо транспортування конкретного об`єму газу у конкретну газову добу.
При цьому, причини, з яких позивач не використав замовлену ним потужність, що гарантована йому згідно з додатком 1 до договору, не впливають на його обов`язок, передбачений абзацами 6 та 8 п. 8.2 договору, щодо здійснення попередньої оплати за таку послугу.
З огляду на викладене, наведені аргументи позивача спростовуються вищенаведеними обставинами.
Також, у поданому позові та апеляційній скарзі позивач вказує на те, що доступ до потужності повинен реалізовуватися саме шляхом розподілу потужності у міждержавних точках з`єднання у формі об`єднаної потужності.
Суд зазначає, що під поняттям об`єднаної потужності слід розуміти гарантовану потужність, що складається з потужності на вході та виході з обох сторін кожної точки міждержавного з`єднання двох суміжних газотранспортних систем (п. 5 глава 1 розділ І Кодексу ГТС).
Відповідно до абз. 3 п. 13 глави 1 розділу XIX Кодексу ГТС для розподілу об`єднаних потужностей міждержавного з`єднання оператор газотранспортної системи та відповідний суміжний оператор газотранспортної системи мають використовувати спільну аукціонну платформу. До 01 січня 2021 року по кожній точці міждержавного з`єднання оператор газотранспортної системи має досягти згоди із суміжними операторами газотранспортних систем щодо використання спільних аукціонних платформ та укласти відповідні договори. Якщо протягом зазначеного строку оператори газотранспортних систем не зможуть належним чином оформити договірні відносини щодо використання спільної аукціонної платформи, то розподіл об`єднаних потужностей не проводиться.
Проте, як станом на спірний період, так і станом на теперішній час розподіл об`єднаних потужностей, зокрема і в точці Дроздовичі (Польща), не здійснюється. При цьому, відповідно до п. 16 глави 1 розділу XIX Кодексу ГТС учасникам аукціону може пропонуватися об`єднана потужність відповідно до положень, визначених у главі 6 розділу XIX цього кодексу. Тобто, це не є обов`язком Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України". Закріплення в Кодексі ГТС можливості реалізації об`єднаної потужності не покладає на оператора обов`язок у будь-якому випадку реалізовувати саме таку потужність. В даному випадку обов`язок оператора щодо забезпечення доступу до потужності замовника розпочинається від точки з`єднання Дроздовичі і поширюється на територію України (газотранспортну систему України).
Слід звернути увагу і на той факт, що у спірний період відповідач взагалі не проводив будь-яких аукціонів щодо розподілу потужності, тому позивач замовив вказану потужність виключно шляхом підписання додатку 1 до договору. Тобто, підписавши додаток 1 до договору, сторони погодились, що відповідач забезпечить доступ до потужності у точці Дроздовичі, а позивач здійснить оплату за таку потужність та матиме право нею скористатись у замовлений період.
Також у матеріалах справи наявний лист №PU.073.2.2021.9, яким оператор газотранспортної системи Польщі Gaz-System підтверджує, що продукти об`єднаної потужності не були запропоновані в точці міждержавного з`єднання Дроздовичі під час періоду її функціонування, включаючи період з 01.01.2020 по 30.06.2020. Таким чином, інформація від польського оператора, викладена у вказаному листі, є додатковим підтвердженням того, що об`єднана потужність польським та українським операторами не надається на міждержавних точках з`єднання.
Отже, вказаний лист та норми Кодексу ГТС спростовують твердження позивача стосовно того, що для реалізації доступу до потужності у міждержавній точці з`єднання повинна реалізовуватися саме об`єднана потужність.
З огляду на усе вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду з приводу того, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми боргу за договором транспортування природного газу №1907000429 від 24.10.2019 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Окрім цього, оскільки вимоги про стягнення з відповідача 23489,73 грн 3% річних та 32412,38 грн інфляційних втрат є похідними від вимоги про стягнення основного боргу, такі вимоги також не підлягають задоволенню.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/21223/20 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Енергетична компанія "М2" не підлягає задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Енергетична компанія "М2" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/21223/20 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Енергетична компанія "М2".
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 02.11.2021.

Головуючий суддя                                                            В.В. Шапран 

Судді                                                                                В.В.Андрієнко

                                                                                С.І. Буравльов