ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1315/19  Номер провадження 22-ц/814/1603/21	Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя : Триголов В.М., 
судді: Лобов О.А., Дорош А.І.,
секретар: Коротун І.В.,
за участю адвоката Кулика В.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2021 року у справі за позовом Заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі: Зіньківської міської ради до  ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне землекористування, -
                        В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2019 року Заступник керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області звернувся до суду в інтересах Зіньківської міської ради Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне землекористування.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до Миргородської місцевої прокуратури звернувся голова Зіньківської міської ради з проханням представляти інтереси держави в особі Зіньківської міської ради при вирішенні питання щодо відшкодування збитків.
Вказує, що згідно рішення сорок третьої сесії шостого скликання Зіньківської міської ради від 27.03.2014 року відповідачу ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до земель житлової та громадської забудови, для будівництва і обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,39 га, в межах населених пунктів за адресою АДРЕСА_1 .
Рішенням сорок шостої сесії шостого скликання Зіньківської міської ради від 04.07.2014 року затверджено проект землеустрою, вирішено передати в оренду ОСОБА_1 вказану земельну ділянку, зобов`язано відповідача укласти договір оренди землі.
Проте, відповідач на момент звернення до суду не уклав договору оренди спірної земельної ділянки, та не сплачує кошти за фактичне користування земельною ділянкою, розташованою в АДРЕСА_1 , площею 0,39 га.
Просив суд стягнути з ОСОБА_1 кошти за фактичне землекористування, яке здійснювалось без правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,39 га за адресою АДРЕСА_1 за період з 01.10.2016 по 30.04.2019 в розмірі 229236,99 грн. та судові витрати в розмірі 3439 грн.
Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 квітня  2021 року у задоволенні позовних вимог заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі: Зіньківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне землекористування - відмовлено.
       Позивач подав апеляційну скаргу на вказане рішення місцевого суду, в якій просить рішення скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.
Зокрема вказує на те, що місцевим судом дійшов помилкового висновку про те, що прокурор не мав права здійснювати представництво інтересів держави в особі Зіньківської міської ради у даній справі. Вказує, що прокурором надано вичерпні докази бездіяльності Зіньківської міської ради та наведено беззаперечні підстави для звернення до суду з позовом в інтересах держави, які судом не було взято до уваги.
Представником відповідача та відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в доводах якого вважає рішення місцевого суду законними та обґрунтованими, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін. 
Вказують, що суд дійшов вірного висновку про те, що прокурор не може вважатись альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень. В обґрунтування доводів відзиву посилались на правові позиції, висловлені Верховним Судом у аналогічних справах. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Місцевим судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки №149417062 від 13.12.2018 ОСОБА_1 з 07.02.2013 року є власником об`єкта нерухомого майна, а саме об`єкта незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.10).
26.03.2014 року, ОСОБА_1 звернувся до міської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування будівель торгівлі площею 0,39 га. 
Рішенням сорок третьої сесії шостого скликання від 27 березня 2014 року відповідачу надано зазначений дозвіл. Пунктом 2 вказаного рішення зобов`язано ОСОБА_1 розроблений проект землеустрою, за наявності витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку подати до міської ради для розгляду та прийняття відповідного рішення (т.1 а.с.11). 
24.06.2014 року приватним підприємством «Зіньківземпроект» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка передається в оренду ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування будівель торгівлі в межах населених пунктів на території АДРЕСА_1 , площею 0,39 га. Рішенням сорок шостої сесії шостого скликання від 04.07.2014 року було затверджено вищевказаний проект землеустрою, вирішено передати в оренду відповідачу земельну ділянку площею 0,3900 га, якій присвоєно кадастровий №5321310100:50:008:0310, зобов`язано Відповідача укласти договір оренди земельної ділянки відповідно до чинного законодавства.
Відповідач, всупереч покладеного на нього зобов`язання, договір оренди земельної ділянки не уклав. Разом з цим, ОСОБА_1 фактично користується земельною ділянкою АДРЕСА_1 , не сплачуючи орендної плати.
Встановлено, що підставною звернення прокурора до суду став лист, з яким до Миргородської місцевої прокуратури звернувся голова Зіньківської міської ради з проханням представляти інтереси держави в особі Зіньківської міської ради при вирішенні питання щодо відшкодування збитків, завданих Відповідачем, яким не сплачуються кошти за фактичне користування земельною ділянкою, розташованою в АДРЕСА_1 , площею 0,39 га, оскільки міська рада заявити позов до відповідача самостійно не в змозі, через відсутність коштів для сплати судового збору.
Відмовляючи у задоволенні позову в повному обсязі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Зіньківської міської ради як на час звернення з позовом так і під час розгляду справи відсутні, а отже підлягають до застосування положення п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Разом з цим, судом встановлено, що враховуючи відсутність підстав у прокурора для здійснення представництва інтересів Зіньківської міської ради у цій справі, відсутність в органу місцевого самоврядування набутого у встановлений законодавством спосіб, права власності на спірну земельну ділянку та як наслідок відсутність можливості здійснювати захист права власності, в т. ч. способами передбаченими ст. 152 Земельного кодексу України, та необґрунтованість розрахунку розміру безпідставно збережених відповідачем коштів у вигляді орендної плати, місцевий суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Колегія суддів не в повному обсязі погоджується з таким висновком.
Як вірно встановлено місцевим судом, прокурор, звертаючись до суду належним чином не довів невиконання або неналежного виконання Зіньківською міською радою Полтавської області своїх функцій щодо захисту майнових інтересів держави, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що позивач, який є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатися до суду з відповідним позовом.
При цьому суд першої інстанції керувався правовими позиціями, висловленими Великою Палатою Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, від 15.10.2019, у справі №903/129/18. Та правовими позиціями, висловленими Верховним Судом у постановах від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі №924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 1.11.2018 у справі №910/18770/17, від 5.11.2018 у справі №910/4345/18.
Встановлено, що всупереч зазначеним вимогам закону та висновкам про застосування Закону України «Про прокуратуру» прокурор, звертаючись до суду з зазначеним позовом, не звернув уваги, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може захищати інтереси держави. Звернення Зіньківської міської ради до прокуратури з листом щодо представництва інтересів в суді не може свідчити про бездіяльність компетентного органу, або свідоме зволікання щодо захисту прав та інтересів.
А отже, посилання прокурора у апеляційній скарзі на те, що Зіньківська міська рада не вжила відповідних заходів щодо захисту порушених законних інтересів місцевого самоврядування, та, як наслідок, й інтересів держави в цілому не заслуговують на увагу.

Разом з цим, судом першої інстанції залишено поза увагою, що у пункті 2 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.
У постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року  у справі № 378/8/18 (провадження № 61- 260св19) зроблено висновок про те, що якщо суд після відкриття провадження у справі, з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів, установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень, передбачених пунктом 2 частини першої статті 257 ЦПК України.
Таким чином, встановивши порушення прокурором вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», місцевий суд фактично зробив висновки по суті спору, відмовивши у задоволенні позовних вимог.
Оскільки відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави було встановлено після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (залишення позову без розгляду).
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.
З огляду на вищевикладене, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає що апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури належить задовольнити частково, а рішення суд першої інстанції скасувати з залишенням позову без розгляду.
Керуючись ст.ст. 257, 377, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С ТА Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури -задовольнити частково.
Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2021 року- скасувати.
Позов заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі: Зіньківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне землекористування залишити без розгляду
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий:                                                                 В.М. Триголов        
       Судді        :                                                          А.І. Дорош

                                                                               О.А. Лобов