Справа № 408/254/21-ц 
Провадження № 22-ц/810/749/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року                        Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                        Назарової М.В.,
суддів:                                        Кострицького В.В., Лозко Ю.П., 
за участю секретаря                       З алюшного О.Г.,
учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Щастинська районна державна адміністрація Луганської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Нижньотеплівська сільська військово-цивільна адміністрація Щастинського району Луганської області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 13 липня 2021 року, ухваленого Станично-Луганським районним судом Луганської області у складі: судді Дьоміної О.П. в приміщенні того ж суду, 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Щастинської районної державної адміністрації Луганської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Нижньотеплівська сільська Військово-цивільна адміністрація Щастинського району Луганської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,        
                                
в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , її чоловіка ОСОБА_7 право на земельну частку (пай), розміром 8,73 умовних кадастрових гектара, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) за рахунок земель резервного фонду/запасу Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області та зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно встановленої форми.
Позов обгрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_7 , з яким позивачка перебувала у шлюбі з 27.12.1974 року. Від спільного життя позивачка з чоловіком мають сімох спільних дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 (який ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 29 років помер) та ОСОБА_6 (прізвище у шлюбі - ОСОБА_6 ). 
Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яку позивачка разом із малолітніми та неповнолітніми дітьми прийняла в порядку спадкування за законом за першою чергою в рівних частках згідно приписів ст. 524-527, 529, 533, 535, 548, 549 ЦК Української PCP (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), шляхом фактичного управління та володіння майном останнього, зокрема частиною будинку АДРЕСА_1 , де позивачка зареєстрована і проживає. За отриманням свідоцтва про право на спадщину позивачка не зверталася. 
Оскільки за загальним правилом до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому позивачка із дітьми, як спадкоємці, прийняли у спадщину усі права померлого ОСОБА_7 , окрім його особистих немайнових прав.
Одним із успадкованих прав спадкодавця є набуте ним за життя право на земельну частку (пай), що виникло у нього у зв`язку з перебуванням у трудових відносинах з КСП «Червоний прапор» (''Красное знамя", місцем розташування якого було с. Верхньобогданівка Станично-Луганського району Луганської області) в період з 23.03.1985 року по 20.10.1993 року та членством у цьому КСП до дня смерті, виходячи з положень чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), Указу Президента України від 10.11.1994 року за №666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" та похідного від них Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", згідно яких право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства.
Враховуючи, що померлий ОСОБА_7 як член КСП "Червоний прапор", який мав право на земельну частку (пай), був живий на початку процедури реформи/розпаювання земель, але не встиг його реалізувати, а пунктом 3 Указу Президента України від 10.11.1994 року за №666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування, то відповідно позивачка та її діти як спадкоємці успадкували це право і можуть його реалізувати замість спадкодавця.
Листом від 14.12.2020 року за №4549 Станично-Луганська районна державна адміністрація Луганської області відмовила позивачці у видачі сертифіката на право на земельну частку (пай), посилаючись на те, що її чоловік помер за 7 місяців до видачі Державного акту на право колективної власності на землю КСП "Червоний прапор" серія ЛГ №3160000007 від 30.10.1995 року, сертифікату відповідно не отримував та до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), доданого до Державного акту включений не був, позивачці було рекомендовано звернутися до суду.
Таким чином, Станично-Луганська районна державна адміністрація Луганської області не визнала за померлим ОСОБА_7 права на земельну частку (пай) й похідного права позивачки в порядку спадкування, що порушує її майнові права - право мирно володіти своїм майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З урахуванням змісту "Выписки из протокола общего собрания (собрания уполномоченных) членов коллективного сельскохозяйственного предприятия "Червоний Прапор" Станично-Луганского района Луганской области" от 26.10.1996 года за №10 "Об утверждении стоимости и размера земельного пая" (мовою оригіналу) - щодо розміру пая 8,73 умовних кадастрових гектара, та враховуючи, що діти позивачки не виявили бажання щодо реалізації успадкованого ними права, із посиланням як на правову підставу свої вимог на приписи пунктів 1, 2, 4 Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", Указ Президента України від 10.11.1994 № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", просила задовольнити її вимоги.
Рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 13 липня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Щастинської районної державної адміністрації Луганської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Нижньотеплівська сільська об`єднана територіальна громада Станично-Луганського району Луганської області, Нижньотеплівська сільська ВЦА Щастинського району Луганської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом відмовлено.
Відмову у задоволенні позову суд мотивував тим, що з наданих позивачкою до позову документів вбачається, що на момент смерті ОСОБА_7 не набув право на земельну частку (пай) із земель, яка перебуває у колективній власності КСП "Червоний прапор", оскільки не був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), доданого до державного акту, а відтак позивачка, дружина померлого, як спадкоємець не має права успадкувати те, що не належало спадкодавцю на час відкриття спадщини.
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивачки, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.
Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції поверхнево підійшов до вирішення справи, оскільки розглянув вимоги про визнання права власності замість фактично заявлених вимог про визнання права; суд в оскаржуваному рішенні посилається на постанови Верховного Суду від 26.11.2018 року у справі №392/1660/16-ц, від 17.03.2020 року у справі №396/1683/18-ц та від 24.03.2020 року у справі №538/302/19-ц, які за підставами позову різняться від тих підстав, на які посилалась позивачка у своїй позовній заяві, зокрема судом не враховано те, що чоловік позивачки ОСОБА_7 , як член КСП «Червоний прапор», помер напередодні видачі цьому КСП Державного акту на право колективної власності на землю й формування списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), внаслідок чого суд вважає його таким, що за життя не набув право на земельну частку (пай), є передчасним, оскільки цей висновок спростовується як нормами чинного законодавства України, так і дійсними обставинами; померлий чоловік скаржниці набув право на земельну частку (пай), адже він був членом КСП «Червоний прапор» до дня смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , втім за життя не встиг його реалізувати, а тому в силу положень Цивільного кодексу Української РСР (в редакції від 18.07.1963), Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993) та Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» позивачка, як його спадкоємиця, має право вимоги щодо набуття майнового права - права на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_7 .
Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2021 року головуючим у справі визначено суддю Назарову М.В., склад колегії -Кострицького В.В., Коновалової В.А. Апеляційне провадження по справі було відкрито 20 серпня 2021 року. Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду на 26 жовтня 2021 року о 12-30 год. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2021 вилучено суддю Коновалову В.А. у зв`язку із відпусткою, новий суддя у складі суду Лозко Ю.П.
В судове засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, від відповідача Щастинської РДА Луганської області надійшов лист про розгляд справи за відсутності їх представника, розгляд скарги залишають на розсуд суду, від 3-ї особи Нижньотеплівської сільської ВЦА Щастинського району Луганської області надійшов лист про розгляд справи за їх відсутності, заперечень до позову не мають. Вказане відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 27.12.1974 року Боковським районним РАГСом Ростовської області, підтверджується факт укладення шлюбу між ОСОБА_7 , 1952 року народження та ОСОБА_1 , 1955 року народження, 27.12.1974 року, актовий запис №77, прізвище дружини після укладення шлюбу " ОСОБА_1 " (а.с. 8).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 31.03.1995 року Верхньобогданівською сільською радою Ст-Луганського району Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 43 роки в смт. Станиця Луганська, Станично-Луганського району, Луганської області помер ОСОБА_7 (а.с. 8).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 13.02.2017 року виконавчим комітетом Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області - ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Верхньобогданівка Станично-Луганського району Луганської області помер ОСОБА_3 (а.с. 9).
Копією трудової книжки колгоспника від 20.12.1978 року підтверджується факт того, що вона видана на ім`я ОСОБА_7 , 1952 року народження, про те, що останній вступив в члени колгоспу "Дружба" 1978 року, 23.03.1985 року прийнятий до колгоспу "Червоний прапор" (а.с. 11-12).
Відповідно до листа директора КУ "Об`єднаний трудовий архів Станично-Луганського району" від 15.09.2020 року за №962 на ім`я позивачки надані архівні довідки на ОСОБА_7 по колгоспу КСП "Червоний прапор" Станично-Луганського району Луганської області від 15.09.2020 року за №960, №961 про відпрацьовані дні та стаж роботи, одночасно повідомлено, що рішення (протоколи) загальних зборів КСП "Червоний прапор" до комунальної установи на зберігання не передавалися, ці документи знаходяться на тимчасово окупованій території у м. Луганську (а.с. 13).
Відповідно до архівної довідки директора КУ "Об`єднаний трудовий архів Станично-Луганського району" від 15.09.2020 року за №961 на ім`я позивачки - колгосп "Червоний прапор" реорганізовано в КСП "Червоний прапор" у 1993 році (протокол №1 від 30.01.1993 року) (а.с. 14).
Зі змісту архівної довідки директора КУ "Об`єднаний трудовий архів Станично-Луганського району" від 15.09.2020 року за №960 на ім`я позивачки - у книгах нарахування заробітної плати працівникам колгоспу "Червоний прапор" є відомості про ОСОБА_7 , та у документах та його відпрацьовані дні по колгоспу становили 1985-229, 1986-338, 1987-343, 1988-304, 1989-343, 1990-336, 1991-358, 1992-362, 1993-11. Колгосп "Червоний прапор" реорганізовано у КСП "Червоний прапор" у 1993 році. В книгах нарахування зарплати працівникам КСП "Червоний прапор є відомості про період роботи ОСОБА_7 з 31.01.1993 року по листопад 1993 року включно".
Також позивачкою на обґрунтування своїх позовних вимог надано архівну довідку, видану установою, що розташована на тимчасово окупованій території, від 20.11.2020 року за №С-14532 - рішенням загальних зборів уповноважених членів колгоспу "Червоний прапор" Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області (протокол №1 від 08.02.1986 року) "Про затвердження рішень правління колгоспу про прийняття в члени колгоспу - ОСОБА_7 прийнятий в члени колгоспу в 1985 році." Рішенням правління КСП "Червоний прапор" Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області (протокол №6 від 28.01.1993 року) ОСОБА_7 надана відпустка з 09.01.1993 року. Одночасно повідомлено, що в документах колгоспу "Червоний прапор" Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області за 1985-1993 роки інших відомостей про прийняття та виключення з членів колгоспу ОСОБА_7 не виявлено (а.с. 16).
Зі змісту виписки з протоколу загальних зборів (зборів уповноважених) членів КСП "Червоний прапор" від 26.10.1996 року за №10 вирішено затвердити вартість земельного паю в розмірі 22870,94 грн. та площу паю 8,73 умовних кадастрових гектара.
Заявою позивачки від 02.12.2020 року підтверджується факт її звернення до Станично-Луганської РДА Луганської області з проханням визнання за померлим чоловіком ОСОБА_7 право на земельну частку (пай), так і за нею - похідне право на земельну частку (пай) у порядку спадкування, шляхом видачі відповідного сертифікату, для його подальшої реалізації у порядку, передбаченому ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)." 
Листом заступника голови Станично-Луганської РДА Луганської області від 14.12.2020 року за №4549 позивачці відмовлено, оскільки ОСОБА_7 , який був членом КСП "Червоний прапор" з 23.03.1985 року по 20.10.1993 рік, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто за сім місяців до видачі Державного акту на право колективної власності на землю КСП "Червоний прапор" серія ЛГ №3160000007 від 30.10.1995 року, сертифікату не отримував та до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) доданого до Державного акту включений не був. 
Довідкою сільського голови Великочернігівської сільської ради від 09.02.2021 року за №29 підтверджується той факт, що позивачка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 21.03.1985 року.
Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 27.04.2021 року за №64518239 встановлено, що за параметрами запиту у Спадковому реєстрі ОСОБА_7 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 - інформація відсутня.
Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 27.04.2021 року за №64518249 встановлено, що за параметрами запиту у Спадковому реєстрі ОСОБА_7 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 - інформація відсутня.
В п.4 Перехідних положень ЦК України зазначено, що положення ЦК України (ред. 2004 р.) застосовуються до цивільних правовідносин, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до абз.2, 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкодавців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.
Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася і була прийнята до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому до даних спірних правовідносин слід застосувати законодавство, яке діяло на момент їх виникнення, а саме норми ЦК України (ред. 1963 р.) та Земельного кодексу у відповідній редакції.
Згідно ст. 2 Закону «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду, про визнання права на земельну частку (пай).
Відповідно до ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
За змістом ст. 22, 23 ЗК України в редакції 1990 року та Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року особа набуває право на земельний пай за наявності умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.
Згідно із ч. 2. ст. 548 ЦК України (ред. 1963 року), незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Вирішуючи позов про право на земельну частку (пай) у порядку спадкування, суд обмежився лише з`ясуванням обставин про наявність у спадкодавця права на цю частку і не взяв до уваги обставини дотримання позивачкою норм спадкового права, насамперед щодо кількості спадкоємців, які мають право на спадщину, та прийняття ними спадщини з дотриманням встановлених строків.
Позивачка претендує на спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 як спадкоємець першої черги за умови прийняття спадщини не лише нею, а і іншими спадкоємцями першої черги - їхніми спільними дітьми, проте останні до участі у справі у якості відповідачів не залучені, як відсутні докази і щодо спадкоємців померлого у віці 29 років ОСОБА_3 .
Відомості про відмову вказаних осіб від своєї частки у спадщині відсутні.
Крім цього, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.
Державний комітет України по земельних ресурсах у листі від 22 серпня 2001 р. за 
N 14-17-2-П1580/4251 (v4251219-01) роз`яснив, що як виняток землі резервного фонду можуть передаватись у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян-членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були внесені до списку, що додається до державного акта на право 
колективної власності на землю цього підприємства, і на час видачі зазначеного акта були членами КСП. За рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) КСП звертається з клопотанням до місцевої ради щодо передачі у колективну власність земель із резервного 
фонду в розмірі сумарної кількості загальних часток (паїв) тих громадян, які не отримали права на земельну частку (пай). 
При позитивному вирішенні питання місцевою радою щодо додаткової передачі земель у колективну власність недержавному сільськогосподарському підприємству вносяться відповідні зміни до державного акта на право колективної власності на землю, а 
громадянам - членам цього підприємства - за рішенням райдержадміністрації видаються сертифікати на право на земельну частку (пай). 
У разі відмови місцевої ради передати у колективну власність земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) від сумарної кількості земельних часток (паїв) необхідно провести перерахунок вартості розміру земельних часток (паїв) та визначити їх розмір в 
умовних кадастрових гектарах, після чого витребувати у членів КСП видані сертифікати на право володіння земельною часткою (паєм) та внести в них відповідні зміни. 
Через те, що розпаювання земель у більшості господарств вже відбулося, то при надходженні до суду позовів про право на земельну частку (пай) необхідно в порядку досудової підготовки з`ясувати, чи є можливість у таких господарств надати позивачам 
земельний пай, рівний з паями інших членів колективу; якщо ж таких земель в господарстві немає, - то чи згодна виділити її місцева сільська рада. 
За матеріалами справи розпаювання земель у господарстві вже відбулося, і позивачкою ставиться питання про визнання за нею в порядку спадкування права на земельну частку (пай) розміром 8,73 умовних кадастрових гектара, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) за рахунок земель резервного фонду/запасу Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, правонаступником якої є Нижньотеплівська сільська військово-цивільна адміністрація Щастинського району Луганської області. 
Отже, місцева рада має бути відповідачем у справах щодо вирішення земельних спорів за умови, що спірні землі перебувають у віданні цієї ради, зокрема в тих випадках, коли у її віданні перебувають нерозпайовані землі, або резервний фонд землі, або землі, що підлягали паюванню, та в інших випадках, коли спірна земельна ділянка перебуває у власності чи користуванні відповідної ради. 
Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права.
Звертаючись до суду із позовом про визнання права на спадок позивачка в позовних вимогах визначила як відповідача лише Щастинську РДА, подавши відповідну заяву про заміну відповідача, а також суд за її заявою залучив до участі у справі Нижньотеплівську сільську ВЦА Щастиньського району Луганської області.
Заяву про залучення до участі у справі Нижньотеплівської сільської ВЦА Щастиньського району Луганської області, за рахунок земель резервного фонду/запасу якої як правонаступника Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, заявлено позов у якості відповідача позивачка суду не подавала.
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.
Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.
Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.
З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин, суд відмовляє у задоволенні позову.
Окрім цього, Верховний Суд у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові №761/30025/16-ц номер провадження 61-43404св18 від 30.01.2020 року зазначив, що за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
За приписами ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Оскільки процесуальний статус третіх осіб та відповідачів є різним, то залучення вищезазначених осіб до участі у справі у якості третіх осіб не може підмінювати собою обов`язкової їх участі у справі у якості осіб, які мають відповідати за заявленим позовом.
Вказане порушення норм процесуального права у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Іншим доводам апеляційної скарги може бути оцінка під час розгляду справи за участі всіх належних учасників справи.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд 

                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 13 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Щастинської районної державної адміністрації Луганської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Нижньотеплівська сільська Військово-цивільна адміністрація Щастинського району Луганської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Дата складення повного тексту постанови - 29 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді: