Ухвала
 
18 жовтня  2021 року
м. Київ
 
провадження № 51 – 4547 зно 21
Суддя Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши
заяву захисникаОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Миколаївського обласного суду від 26 червня 2001 року та ухвали Верховного Суду України від 27 вересня 2001 року стосовно засудженого ОСОБА_3 ,
встановила:
вироком Миколаївського обласного суду від 26 червня 2001 року ОСОБА_3 засудженого за:
-           п.п. «а» «г» ст. 93 КК України (1960 року) - до покарання у виді довічного позбавлення волі;
-          ч. 3 ст. 142 КК України (1960 року) – до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього особистого майна;
-          ч. 1 ст. 222 КК України (1960 року) - до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 42 КК України (1960 року) за сукупністю злочинів ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 27 вересня 2001 року вирок Миколаївського обласного суду від 26 червня 2011 року змінено, перекваліфіковано дії засудженого ОСОБА_3 з ч. 1 ст. 222 КК України (1960 року) на ч. 1 ст. 263 КК України (2001 року) і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Згідно з вимогами ст. 42 КК України (1960 року) ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Захисник ОСОБА_2 , не погоджуючись із судовими рішеннями, постановленими стосовно  ОСОБА_3 , звернулася до Суду з заявою, в якій порушує питання про перегляд цих рішень за нововиявленими обставинами. 
Ухвалою судді Касаційного  кримінального суду Верховного Суду від 20 вересня 2021 року вказану заяву захисника було залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
У межах строку, встановленого ухвалою суду, захисник ОСОБА_2 звернулася до Суду із заявою та доповненнями до неї, однак в повному обсязі не усунула недоліки, зазначені в ухвалі Суду від 20 вересня 2021 року, зокрема заява повторно не містить посилань на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, їх обґрунтування та вимоги до суду касаційної скарги, які б відповідали положенням ст. 467 КПК України.
Що стосується доводів захисника про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Миколаївського обласного суду від 26 червня 2001 року, то слід зазначити про таке.
Згідно з ч. 1 ст. 463 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті.
Відповідно до норм, передбачених Кримінально-процесуальним кодексом України в редакції 1960 року, Миколаївський обласний суд на час ухвалення вироку стосовно ОСОБА_3 діяв як суд першої інстанції.
Однак у зв`язку з прийняттям у 2012 році нової редакції КПК України кримінальне провадження про перегляд за нововиявленими обставинами вироків, ухвалених апеляційними судами належить, до повноважень судів першої інстанції.
Тому, відповідно до зазначених положень КПК України розгляд заяви захисника про перегляд вироку Миколаївського обласного суду від 26 червня 2001 року за нововиявленими обставинами стосовно ОСОБА_3 повинен відбуватись у суді першої інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин заява захисника ОСОБА_2 підлягає поверненню.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ч. 3 ст. 464 КПК України, суддя
ухвалила:
Заяву захисникаОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Миколаївського обласного суду від 26 червня 2001 року та ухвали Верховного Суду України від 27 вересня 2001 року стосовно засудженого ОСОБА_3 повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                      ОСОБА_1