УХВАЛА

08 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 826/18492/14
адміністративне провадження № К/9901/40299/21 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 826/18492/14 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Головного управління Державної податкової служби у Київській області про скасування наказу, поновлення на роботі,
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив: 
скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 27 жовтня 2014 року №1049-о «Про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області»;
поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області з 27 жовтня 2014 року;
зобов`язати Державну податкову службу України, Головне управління Державної податкової служби у Київській області, Головне управління Державної податкової служби у Київській області, призначити позивача на рівнозначну посаду в Головному управлінні ДПС у Київській області;
стягнути з Державної податкової служби України та Державної фіскальної служби України середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 27 жовтня 2014 року по 31 березня 2021 рік, в розмірі 1 461 212,89 грн;
зобов`язати Державну податкову службу України, Державну фіскальну службу України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до позивача заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади". 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 27 жовтня 2014 року №1049-о "Про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області»; поновлено позивача з 28 жовтня 2014 року на посаді в Головному управлінні Державної фіскальної служби у Київській області, що є рівнозначною посаді начальника Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, з якої його було звільнено; зобов`язано Державну податкову службу України призначити позивача на посаду в Головному управлінні Державної фіскальної служби у Київській області, що є рівнозначною посаді начальника Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, з якої його було звільнено; зобов`язано Державну податкову службу України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до позивача заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади"; стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 476 823,27 грн (чотириста сімдесят шість тисяч вісімсот двадцять три гривні двадцять сім копійок). В іншій частині позовних вимог відмовлено.
У поданій касаційній скарзі представник відповідача з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зазначає таке.
08 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.
За правилами частини першої  статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Враховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить посилання на неврахування судами попередніх інстанції правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі №826/9815/18.
Щодо посилань скаржника на постанову Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі №826/9815/18, Суд зауважує, що правовідносини у цих справах не є подібними, оскільки у вказаній справі оскаржувалась до Верховного Суду ухвала суду першої інстанції про заміну боржника у виконавчому листі, та прийнята за наслідками її перегляду постанова суду апеляційної інстанції.
Тоді, як у справі №826/18492/14 оскаржується рішення по суті, щодо скасування наказу, поновлення на роботі. Для визначення подібності правовідносин Верховний Суд звертається до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду.
Так, Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). 
Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27 березня 2018 року у справі №910/17999/16; пункт 38 постанови від 25 квітня 2018 року у справі №925/3/7, пункт 40 постанов від 25 квітня 2018 року у справі №910/24257/16). Такі ж висновки були викладені і в постановах Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі №910/8956/15 та від 13 вересня 2017 року у справі №923/682/16.
Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №757/31606/15-ц).
Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 
1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 
2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 
3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 
4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Керуючись ст. ст. 169, 328, 330, 332 КАС України,
у х в а л и в :
Касаційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 826/18492/14 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Головного управління Державної податкової служби у Київській області про скасування наказу, поновлення на роботі повернути скаржнику.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя	М.В. Білак