Дата документу 24.11.2021 Справа № 331/1270/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 331/1270/20 Головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є.
провадження № 22-ц/807/1846/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2021 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Подліянової Г.С.
при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на часку у нерухомому майні,
В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, в якому просив визнати за ним право власності на 3/4 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він перебував в шлюбі з ОСОБА_4 . До реєстрації шлюбу він з ОСОБА_5 з травня 2003 року проживали однією сім`єю. ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 13.05.2011р. належала земельна ділянка площею 0,0706 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).На зазначеній земельній ділянці восени 2013 року вони з дружиною розпочали будівництво житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами.

В березні 2016 року його дружина захворіла, тривалий час перебувала в лікарні з діагнозом - пухлина мозку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.
Вказував, що за життя дружини вони встигли виконати лише частину робіт з будівництва, витративши на придбання будівельних матеріалів та оплату будівельних робіт спільні кошти сім`ї на загальну суму 200 888, 35 грн. В подальшому, після смерті дружини всі дії по завершенню будівництва та витрати на придбання будівельних матеріалів, виконання оздоблювальних робіт та приведення будинку в стан, придатний для проживання, здійснював виключно він особисто за рахунок власних коштів, та його витрати складають 267 727, 28 грн.
За життя ОСОБА_5 склала заповіт на все належне їй майно на користь своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після відкриття спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_5 стало 
відомо, що, крім прийняття спадщини за заповітом неповнолітньою ОСОБА_6 , з заявою про прийняття обов`язкової частки у спадщині звернулась також мати померлої - ОСОБА_2 . Та в квітні 2017 року державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори їм видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом: ОСОБА_6 на 7/8 часток спадкового майна, ОСОБА_2 – на 1/8 частку спадщини (обов`язкова частка).До складу спадщини увійшли: квартира за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль GEELY, 2011 року випуску; земельна ділянка площею 0,0706 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В червні 2018 року йому стало відомо, що спадкоємці його померлої дружини також зареєстрували право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в частках: ОСОБА_6 – 7/8 часток, ОСОБА_2 – 1/8 частка спірного нерухомого майна. Та на цей час відповідачі почали вчиняти активні дії, спрямовані на відчуження спірного житлового будинку, намагаються виселити його з будинку, де він мешкає з січня 2017 року.

Вказував, що будинок збудований частково під час шлюбу з ОСОБА_5 за рахунок спільних коштів, а в подальшому частково за рахунок його власних коштів, тому належить у частці також і йому. Визначаючи належні йому частки у будинку, виходив із суми витрачених коштів, які підтверджуються чеками та видатковими накладними. Так, спільні кошти, витрачені на будівництво за життя ОСОБА_4 , склали суму 200 888,35 грн., тому половина визнається його власністю на суму 100 444,17 грн., що складає 21/43 % від загальної суми витрачених коштів на будівництво і оздоблення будинку. Витрачена ним після смерті дружина сума становить 267 727,28 грн., що дорівнює 57,13 % від загальної витраченої суми. Загалом позивачу належить 78,56 % вкладень, що дорівнює, за його підрахунком, ѕ часткам у праві на будинок, на яку просив визнати право власності за ним.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 не входив до складу спадщини, оскільки не був введений в експлуатацію, право власності на нього не було зареєстровано за померлою ОСОБА_4 . Також суд вважав, що свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з них, видається нотаріусом, але позивач не отримував відмови нотаріуса у видачі йому такого свідоцтва. У такому разі суд вважав, що позивач, звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на ѕ частки спірного житлового будинку, обрав неналежний спосіб захисту.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалитинове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є наступні: висновки суду є суперечливими, оскільки суд, вказуючи, що спірний будинок на момент відкриття спадщини не був введений в експлуатацію, що відбулось вже після смерті ОСОБА_4 її спадкоємцями – відповідачами у справі, не звернув увагу на те, що у записі в державному реєстрі речових прав підставою для реєстрації часток у будинку за відповідачами стали свідоцтва про право на спадщину.Але свідоцтва про право на спадщину на будинок відповідачам нотаріусом не видавалось. Також вказує, що технічний паспорт не є належним доказом того факту, що будинок вже було побудовано у 2011р., 
оскільки він не являється правовстановлюючим документом. 
В скарзі наголошується на тому, що судом фактично не вирішені його вимоги, які обґрунтовувались ст.ст. 57, 60 СК України та ст. 328 ЦК України, в той час як судом детально аналізувались мотиви, передбачені ст. 392 ЦК України, що і стало підставою для відмови у позові через обрання неналежного способу захисту. Суд, вказуючи, що будинок на час відкриття спадщину не входив у коло спадково майна як такий, що не введений до експлуатації, відмовляє у визнанні за ним права власності на його частку як спільного майна подружжя з тих підстав, що він не отримав відмову нотаріуса про видачу свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя.

Відзивів на апеляційну скаргу відповідачами не надано, що не створює перешкод відповідно до приписів ч. 3 статті 360 ЦПК України для апеляційного розгляду справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 – адвоката Косякової З.М., яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та їх представника – адвоката Кравченко Я.І., які заперечували проти скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши витребуваний судом від державного реєстратора пакет документів, поданих для реєстрації будинку відповідачами, колегія суддів дійшла наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 17 січня 2014 року.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя вона склала заповіт від 02 лютого 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О.С., зареєстрований в реєстрі за № 216, відповідно до якого все належне їй майно заповіла на користь своєї доньки ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_4 відкрита спадкова справа, з якої вбачається, що із заявами про прийняття спадщини своєчасно звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 як опікун ОСОБА_3 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що до спадкової маси увійшла, втому числі, земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2310100000:001:0184, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 13.05.2011р.

12 квітня 2017 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було видано державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Півняком О.С. 02 лютого 2015 року, на 7/8 часток земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2310100000:001:0184.
Право власності на 1/8 частку зазначеної земельної ділянки отримала ОСОБА_2 - мати померлої на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом як особа, яка має право на обов`язкову частку у спадковому майні.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 зареєструвала право власності на земельну ділянку у реєстрі речових прав на 7/8 часток.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 , зареєструвала своє право власності на 1/8 частку земельної ділянки в реєстрі речових прав.
Що стосується будинку, який був збудований на вказаній земельній ділянці, то судом встановлено, що за наявним в матеріалах справи технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складений 13 листопада 2015 року ТОВ «Компанія «Земельно кадастровий центр», встановлено, що за життя ОСОБА_4 на належній їй земельній ділянці було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями. Рік побудови у вказаному технічному паспорті зазначений «2011».
Але на час смерті ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 не був введений в експлуатацію, право власності на нього не було зареєстровано за ОСОБА_4 .

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджено, що право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3 (7/8 часток) та ОСОБА_2 ( 1/8 частка) 17.08.2017 року, тобто після смерті спадкодавця ОСОБА_4 .

Отже, встановивши вказані обставини, суд вказував, що спірний житловий будинок не міг бути об`єктом спадкування на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , а пред`явлення позивачем позову про право власності у спільному майні подружжя за відсутності відмови нотаріуса у видачі свідоцтва на таких підставах унеможливлює вирішення таких вимог у судовому порядку. 

Колегія вважає, що судом правильно встановлено той факт, що спірний житловий будинок не був введений в експлуатацію на час смерті дружини позивача, а тому не входив до кола спадкового майна. В такому разі колегія наголошує, що є очевидним, що позивач не міг отримати у нотаріуса свідоцтво про право на свою частку у будинку як у спільному майні подружжя, а тому висновки суду про відсутність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва за цими підставами унеможливлює вирішити йому ці вимоги, є безпідставними.
Крім того, на час звернення позивача до суду спірний будинок вже був зареєстрований на праві власності за відповідачами, а тому позивач не міг виправити цю ситуацію в позасудовому порядку шляхом звернення до нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право на будинок, зокрема, або про право забудовника, або про право на об`єкт незавершеного будівництва. 

Таким чином, позивач на теперішній час позбавлений права оформити своє будь-яке право на частину будинку, у разі доведеності ним наявності такого права, у інший спосіб, ніж у судовому порядку. 
У позові ОСОБА_1 зазначає, що він з травня 2003 року проживає однією сім`єю з ОСОБА_4 , а будівництво на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ними розпочато восени 2013р., а закінчено ним самотужки та за власні кошти після смерті дружини. 
За матеріалами справи вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано 17.01.2014р., а факт того, що вони проживали однієї сім`єю до його укладення нічим не підтверджено, та така вимога у цій справі ним не заявлена. Тому колегія не приймає до уваги такі доводи позивача, а презумпцію спільності майна подружжя слід застосовувати до майнових вимог позивача саме з дня реєстрації шлюбу.

Щодо будівництва позивачем разом з дружиною на належній їй земельній ділянці, яка придбана нею до шлюбу з позивачем, спірного будинку у періоді шлюбу за спільні ко-
шти та після смерті дружини за особисті, то суд взагалі цих обставин не досліджував, припустившись неповноти у з`ясуванні тих правовідносин, які мав на увазі позивач. 

Для з`ясування підстав оформлення права власності на будинок за відповідачами, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 вересня 2021р. за клопотанням сторони позивача було витребувано у державного реєстратора пакет документів, наданий йому для вчинення державної реєстрації права власності на цей об`єкт нерухомого майна. 

З наданої реєстраційної справи № 1331582323101, заведеної 17.08.2017р., встановлено, що для реєстрації будинку АДРЕСА_1 були надані наступні документи: заяви, квитанції про сплату збору за реєстрацію, паспорта відповідачів, свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за цією ж адресою, витяги про реєстрацію права власності на частки земельної ділянки, свідоцтво про народження ОСОБА_3 , інформаційні довідки про суб`єктів і об`єкти прав на земельну ділянку ( т. а.с. 2112-136). 

У реєстраційній справи не міститься технічного паспорту на будинок, який до неї не долучається, але надавався державному реєстратору для вчинення реєстрації, що слідує із картки прийому заяви, у якій зазначено про технічний паспорт від 14.08.2017р. ( т. 2 а.с. 142).
Із Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що серед документів, зазначених як підстави виникнення права власності на будинок АДРЕСА_1 у відповідачів, указані свідоцтва про право на спадщину на частки земельної ділянки за цією адресою та технічний паспорт на будинок від 14.08.2017р. ( т. 2 а.с. 138, 140).

Такий технічний паспорт є наявним у матеріалах цієї цивільної справи, згідно з яким замовниками щодо його складання зазначені ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , у розділі «Характеристика будинку, допоміжних будівель та спору» якого зазначено рік побудови будинку і всіх інших прибудов і споруд – 2011 ( т. 1 а.с. 96). 

Аналогічні дані містяться й у технічному паспорті на цей будинок, складеному за життя ОСОБА_4 і на її замовлення 14.09.2015р., згідно з яким будинок було збудовано разом з усіма прибудовами і спорудами у 2011р. ( т. 1 а.с. 108-111).

У матеріалах справи наявні документи, які додатково підтверджують ці обставини. 

Так, у 2011р. на замовлення ОСОБА_4 було виконано робочий проект на зовнішнє електроспоживання житлового будинку АДРЕСА_1 ( т. 1 а.с. 100), а 14.09.2011р. між ВАТ «Запоріжжіобленерго» та ОСОБА_4 було укладено договір № 279/07 про приєднання житлового будинку АДРЕСА_1 до електричних мереж ( т. 1 а.с. 101-102). 

Згідно з актом пломбування засобу обліку від 06.04.2012р., ВАТ «Запоріжжяобленерго» було опломбовано лічильники, встановлені по АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_4 ( т. 1 а.с. 98).

У 2011 році також на замовлення ОСОБА_4 виконано розробку робочого проекту водопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 ( т. 1 а.с. 103-104).
27.12.2011р. ОСОБА_4 укладено з КП «Водоканал» договір № 900200054 про надання до будинку АДРЕСА_1 послуг з постачання питної води і водовідведення ( т. 1 а.с. 105-107). 

Позивач жодним чином не спростував цих обставин, надавши на підтвердження своїх вимог лише квитанції, фіскальні чеки, накладні на придбання будівельних та оздоблювальних матеріалів, розписки якихось осіб про виконання певного виду робіт і 
отримання за них коштів за період 2015-2018рр. ( Т. 1 а.с. 15-73).

Проаналізувавши цей масив вказаних документів, колегія встановила, що вони не містять ані найменування покупця, ані адреси, у якій будуть використовуватись придбані матеріали. А зміст цих документів свідчить, що у 2015 році вже придбавались лише оздоблювальні матеріали, зокрема: штукатурка,вимикачі, радіатори, гайки, уголки, труби, коробка розподільча, пінополістерол, стабілізатор напруги, муфта, коліно, реле, фарби, проводи, вилки, хомути, лампи, патрони, профілі, клей, плитка, гіпсокартон, дюбеля, саморізи, грунтовка, вентиля, крани, заглушки, шпатлівка, електроди, розетки, шпалери.

Такі матеріали закуповувались і у 2016 році як до смерті ОСОБА_4 , такі і після її смерті, а також у 2017-2018рр. Також у 2017р. починається придбання оздоблення для житла у вигляді відра, лотка під папір, мийки, а також меблів, зокрема, придбано комод, стіл, шафу-купе.
Єдина квитанція від 20.10.2017р. містить найменування покупця ОСОБА_1 про сплату 7 700 грн. ПП ОСОБА_8 , але у ній не мається найменування товару або послуги, яка оплачується, а йдеться лише посилання на підставу для оплати – договір 17/44-089с, але самого договору не мається. Тому ця квитанція взагалі не доводить, що ці кошти витрачено на матеріали чи речі для спірного будинку. 

Тобто це свідчить, що будинок вже було збудовано станом на час, коли у витратах на його оздоблення і внутрішні роботи став приймати участь позивач, та такі витрати породжують для нього лише право на компенсацію поліпшень, здійснених за його участі у будинку, а не на частку у вже збудовану будинку, якщо не буде доведено, що за його кошти вартість будинку істотно збільшилась. Але таких вимог позивачем у цій справі не заявлено.
Крім того, з паспортних даних позивача ОСОБА_1 слідує, що він зареєстрований з 2017р. у приватному будинку АДРЕСА_3 , та будівельні і оздоблювальні матеріали могли бути використані й у цьому будинку. 

Зважаючи на все вище наведене, позивач не довів належними і допустимими доказамисвою участь у будівництві будинку, який, як встановлено вище, вже був збудований ОСОБА_4 у 2011 році.

Оскільки судом було відмовлено у позові, але із неповним з`ясуванням обставин справи та з неправильним мотивуванням такої відмови, то колегія відповідно до приписів п.п. 1, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України змінює мотивувальну частину рішення, викладаючи її у редакції цієї постанови. 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384,389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2021 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 03 грудня 2021 року.

Головуючий:                                                         

Судді: