УХВАЛА
 
06 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 193/1234/19
провадження № 61-15540ск21
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження                     за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Максимовим Романом Ігоровичем, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання частково припиненим права оренди земельної ділянки та визнання права користування земельною ділянкою,
 
ВСТАНОВИВ :
 
16 вересня 2021 року ОСОБА_1 через представника з пропуском строку на касаційне оскарження засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення та просить поновити строк, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови вона отримала                   17 серпня 2021 року, проте докази на підтвердження вказаних обставин не надала.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та як на підставу касаційного оскарження посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Якщо касаційна скарга оскаржується на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, то вона окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, повинна містити зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року в справі                          № 904/3807/19).
 
У частині першій статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Максимовим Романом Ігоровичем, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року залишити без руху.
 
Надати для усунення недоліків касаційної скарги строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання в установлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                 Н. О. Антоненко