ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

19 жовтня 2021 року                                                        м.Суми
Справа №359/6726/20 
Номер провадження 22-ц/816/1579/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Собини О. І. 
з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) – ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) – ОСОБА_2 ,
треті особи – Орган опіки та піклування Бориспільської міської ради Київської області, Орган опіки та піклування Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області,
розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Сумського апеляційного суду у режимі відеоконференції, у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 ,
на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 19 серпня 2021 року, у складі судді Замченко А.О., ухвалене у м. Білопілля, повний текст якого складено 19 серпня 2021 року, 

                                                     в с т а н о в и в :

31 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, визначення способів участі батька у вихованні сина, який у подальшому уточнила. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та ОСОБА_2 з 19 листопада 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У квітні 2020 року чоловік залишив місце їх спільного проживання: кв. АДРЕСА_1 , стосунки із сином не підтримував допомогу не надавав. 
Після видачі Лебединським районним судом Сумської області судового наказу від 08 травня 2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на сина в розмірі 1/4 частини його доходів та початку утримання аліментів із заробітної плати відповідача, він почав погрожувати їй виселенням з квартири та відібранням сина. 20 серпня 2020 року ОСОБА_2 забрав сина і відмовляється повідомити його місцезнаходження, вона спілкується з сином тільки телефоном, під час розмов він говорить мало і боязно. 
Вважала, що така ситуація негативно впливає на психічний стан дитини, спричиняє сильні душевні хвилювання, тому син повинен проживати разом з нею, де йому будуть забезпечені кращі соціально-побутові умови його проживання, виховання, збереження психічного та фізичного здоров`я, вона може приділяти час та увагу дитині, а побачення відповідача із сином мають бути контрольованими.  
Просила визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 , а також визначити способи участі ОСОБА_2 у вихованні сина шляхом періодичних побачень з можливістю спільного відпочинку за місцем проживання батька без присутності матері: в один з вихідних днів, у суботу чи в неділю, залежно від графіку роботи батька з 10:00 до 19:00 години.
16 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Бориспільської міської ради Київської області, про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Свої вимоги мотивував тим, що він не має шкідливих звичок, алкоголем не зловживає, має стабільну роботу, де позитивно характеризується, як і за місцем колишнього проживання, робочий день на підприємстві нормований і він має достатньо часу для сина. У квартирі за місцем їх теперішнього проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , створені всі задовільні побутові та житлові умови, для дітей є окремі ліжка, робочий та ігровий куточки. Вказує, що відповідно до висновку психолога найбільш сприятливими для фізичного, психічного та особистісного розвитку ОСОБА_3 є умови проживання саме з батьком. Посилаючись на викладені обставини, просив визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 разом з ним.
Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 19 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Бориспільської міської ради Київської області, Орган опіки та піклування Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, про визначення місця проживання дитини та способів участі батька в її вихованні задоволено.
Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Визначено ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом періодичних побачень з можливістю спільного відпочинку за місцем мешкання ОСОБА_2 кожної суботи з 10:00 до 19:00 години, без присутності ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1681 грн 60 коп судових витрат.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування Бориспільської міської ради Київської області, Орган опіки та піклування Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, про визначення місця проживання дитини відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 та задоволення його позову про визначення місця поживання дитини з батьком.
Вказує, що малолітній ОСОБА_4 проживає разом з ним з 2020 року та перебуває на його утриманні. Компетентними органами підтверджено створення належних житлових умов за фактичним місцем проживання у квартирі АДРЕСА_4 для комфортного проживання, навчання та розвитку дитини. Він не має шкідливих звичок, постійно працевлаштований, отримує стабільний заробіток та може забезпечувати сина, який відповідно до висновку практичного психолога бажає проживати з батьком. Також у судовому засіданні суду першої інстанції син відповів, що і надалі бажає проживати з батьком, оскільки з його сторони відчуває підтримку, любов та повагу. Через зміну місця проживання дитина потрапить в інше середовище, де буде змінено її щоденне, комфортне життя, отримає сильний стрес, що може призвести до психологічної травми та негативно вплинути на подальший розвиток дитини. Доводить безпідставність відхилення судом першої інстанції висновку органу опіки та піклування, яким визначено, що найкращим інтересам дитини відповідатиме її спільне проживання з батьком, в порушення вимог ст. 171 СК України не враховано думку дитини, не взято до уваги висновок психолога.  
Зазначає, що позивач ОСОБА_1 не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з вчителями, не цікавиться особистим життям та успіхами сина, часто поводить себе агресивно, неврівноважена, знервована.     
Вважає, що судом першої інстанції справа розглянута односторонньо, формально, без з`ясування дійсних обставин справи, судом безпідставно прийнята сторона позивача, як матері, яка лише пред`явивши позов, виявила зацікавленість дитиною. Наполягає на врахуванні думки сина щодо визначення місця його проживання, його особистої  прихильності до кожного з батьків.  
У відзиві на апеляційну скаргу представник  ОСОБА_1 – адвокат Кибало А.Я. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, як законне та обґрунтоване.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника – адвоката Куксюка А.Л., які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги позивача ОСОБА_1 та її представника – адвоката Кибала А.Я., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з таких підстав. 
Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 19 листопада 2010 року до 07 грудня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 12, 13).
Позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , а фактично продовжує проживати у двокімнатній квартирі АДРЕСА_6 , яка з 22 грудня 2018 року перебуває в іпотеці ПАТ «Кредобанк», як забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором № 58/10 від 20 грудня 2018 року, з терміном повернення кредиту – 19 грудня 2038 року (т. 1, а.с. 7 зв., 11, 15-17, 78-80).
08 травня 2020 року Лебединським районним судом Сумської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 22 квітня 2020 року (т. 1, а.с. 14).
Між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини та визначення способу їх участі у вихованні сина. 
Згідно з довідками Виконавчого комітету Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області від 21 жовтня та 10 грудня 2020 року, актом обстеження житлових умов з 21 серпня 2020 року малолітній ОСОБА_4 проживає разом з батьком ОСОБА_2 , його дружиною ОСОБА_5 , сином останньої ОСОБА_6 у квартирі батька ОСОБА_5 – ОСОБА_7 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 навчається в школі № 6 м. Бориспіль, куди його возить батько (т.1, а.с. 82-84).
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 10 березня 2021 року, наданого Органом опіки та піклування Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , має площу 48 кв. м, складається з двох кімнат, 1/2 частина квартири належить цивільній дружині ОСОБА_2 – ОСОБА_5 . Квартира мебльована відповідно до призначення, проводяться ремонтні роботи у ванній кімнаті та санвузлі, кухня облаштована побутовою технікою, простора для використання. Одну з кімнат займає батько ОСОБА_5 – ОСОБА_7 , який є власником 1/2 частини квартири. Малолітній ОСОБА_4 проживає в одній з кімнат разом з батьком та його цивільною дружиною, має спальне місце на двоповерховому ліжку з сином ОСОБА_5 , забезпечений місцем для навчання, сезонним одягом, дитячим приладдям. За вказаною адресою проживають: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , цивільна дружина останнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_5 – ОСОБА_6 , 2013 року народження, батько ОСОБА_5 – ОСОБА_7 , 1965 року народження (т.2, а.с. 128).
Згідно з довідками ПрАТ «Нова лінія» від 10 грудня 2020 року та характеристики ОСОБА_2 працює на зазначеному підприємстві на посаді начальника відділу та за період з січня по листопад 2020 року отримав 357530 грн 43 коп заробітної плати. За місцем роботи характеризується позитивно (т. 1, а.с. 85, 86).
Згідно з висновком практикуючого психолога ОСОБА_8 , сформованого 19 жовтня 2020 року, за результатами психологічного дослідження малолітнього ОСОБА_4 , проведеного на замовлення його батька ОСОБА_2 , результати психодіагностичного дослідження вказують на виразну емоційну близькість та значущість для малолітнього ОСОБА_4 стосунків і з матір`ю ОСОБА_1 , і з батьком ОСОБА_2 . ОСОБА_9 прив`язаний до обох батьків, має потребу в емоційній близькості й теплих стосунках з кожним з них, а також потребує підтримання й збереження позитивного образу кожного з батьків. Водночас постать батька для ОСОБА_3 є більш значущою перед материнською, а стосунки з батьком – більш тісними й довірчими. Для ґрунтовного й об`єктивного розгляду питання з ким з батьків проживання ОСОБА_3 потенційно є більш сприятливим для його розвитку і благополуччя, відповідає його інтересам і потребам, бажаним є проведення психологічної діагностики особистісних особливостей, батьківського й виховного потенціалу ОСОБА_1 , особливостей її взаємодії з сином. При цьому остання участі в дослідженні не брала, а її виховна позиція й поведінка описана психологу її колишнім чоловіком ОСОБА_2 , а також виявлена за результатами бесіди з малолітнім ОСОБА_3 та виконання ним ряду психодіагностичних методик (т. 2, а.с. 21-60).
У судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_2 звернувся до неї з приводу психологічного дослідження стану його сина, якому було важливо з`ясувати як дитина переживає розлучення батьків. За результатами дослідження встановлено, що ОСОБА_3 на свій вік є свідомим хлопцем, критичний, має свою думку, сформовану з його спостережень. Дитина сама намагається оцінити ситуацію, що склалася. ОСОБА_9 прив`язаний до обох батьків, обох любить, але перевагу надає проживанню з батьком. Постать батька є орієнтиром для дитини. Що стосується матері, то він її любить, прив`язаний до неї, вона для нього є дуже важливою людиною, але йому достатньо безперешкодного спілкування з матір`ю. Дефіциту спілкування з матір`ю дитина не відчуває. Через батьків, їх стосунки дитина відчуває емоційний дискомфорт.
Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 від 19 січня 2021 року, наданого Органом опіки та піклування Бориспільської міської ради Київської області, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 , має площу 60,5 кв. м, складається з двох кімнат. У квартирі є всі комунальні зручності, частково зроблений ремонт, житло утримується в задовільному стані. Для малолітнього ОСОБА_4 створені умови для виховання, навчання, розвитку та відпочинку. У квартирі проживає ОСОБА_1 , яка працює в ТОВ «Наш сервіс» (т. 2, а.с. 103).
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області від 18 березня 2021 року місце проживання малолітнього ОСОБА_4 доцільно визначити з батьком ОСОБА_2 . Такий, висновок мотивований тим, що при безпосередньому спілкуванні з хлопчиком з`ясовано його прихильність і бажання проживати разом з батьком, де він відчуває комфорт, постійну турботу та увагу з боку батька (т. 2, а.с. 126-127).
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Бориспільської міської ради Київської області від 29 червня 2021 року № 481 мати дитини ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де нею створені всі належні умови для проживання, виховання та навчання дитини. Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 07 грудня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано. Батько дитини ОСОБА_2 проживає з громадянкою ОСОБА_5 , яка на даний час при надії, зі слів ОСОБА_2 вони чекають на спільну дитину. ОСОБА_5 має на вихованні малолітнього сина від першого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Їхня родина проживає за адресою: АДРЕСА_3 , де також проживає батько ОСОБА_5 – ОСОБА_7 . У ході проведення роботи з родиною встановлено, що малолітній ОСОБА_3 з понеділка по п`ятницю проживає разом з батьком, а в п`ятницю йде до матері. Малолітній ОСОБА_4 навчається в 5 класі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 м. Бориспіль. Зі слів батька, дитина з вересня 2020 року фактично проживає з ним. Мати за цей період неодноразово намагалася повернути дитину, але ОСОБА_2 цьому заважав. ОСОБА_1 неодноразово зверталася в різні інстанції щодо вчинення насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_2 . Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 04 червня 2021 року в результаті застосування психо-діагностичних методик було виявлено присутність прихованої агресії, яка переважно направлена на образ матері, попри прихильність до неї та прояви тривожності, які виражаються скутістю й стриманістю.
Органом опіки та піклування Бориспільської міської ради не встановлено обставин, за яких малолітній ОСОБА_4 має бути розлучений зі своєю матір`ю, факти, що свідчать про неналежне виконання ОСОБА_1 своїх материнських обов`язків, недбале або жорстоке поводження з дитиною, негативний вплив на її особистість відсутні. Зазначений орган, враховувавши малолітній вік дитини, потреби в материнській пораді та турботі щодо вирішення щоденних потреб, дійшов висновку, що розлучення дитини з матір`ю суперечитиме її потребам, а отже доцільним буде визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 210-211).
Експерт ОСОБА_10 пояснила суду, що вона є членом комісії при виконавчому комітеті. До них спочатку звернулася мама, а потім і батько дитини, оскільки між ними існує спір з приводу місця проживання дитини. Нею було проведене експертне дослідження дитини щодо того, з ким прихильний проживати хлопчик. При цьому встановлено, що дитина знаходиться в кризовій ситуації, у нього підвищена тривожність. Щодо того, до кого більш прихильний ОСОБА_3 , сказати дуже складно, він хоче бути і з папою, і з мамою, але щоб в нього була родина.
Допитана судом як свідок мати позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_11 пояснила суду, що після Нового 2020 року ОСОБА_12 пішов до іншої жінки і 3 місяці не цікавився дитиною, ОСОБА_3 жив з нею у м. Лебедин, на звернення щодо дитини ОСОБА_12 відповідав, що це її проблеми. А коли стало питання аліментів і квартири, то він згадав про дитину, побив ОСОБА_1 та викрав сина. З серпня 2020 року дитина живе з батьком, онук казав, що батько постійно в його присутності ображає маму. У квартирі за місцем проживання матері створені всі умови для дитини, а в квартирі за місцем проживання батька дуже брудно, немає жодних умов: у туалеті та кухні замість дверей висять ковдри, речі розкидані по квартирі.
Свідок ОСОБА_13 пояснила, що більше 10 років знає сім`ю ОСОБА_14 . Позивач ОСОБА_1 дуже хороша мати, вона ніколи не чула, щоб остання підвищувала голос на сина. Останній рік ОСОБА_3 проживає з батьком, хлопчик став замкнутим. Із переписки у шкільній групі у вайбері знає про погіршення навчання ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_15 показала, що сім`ю ОСОБА_14 знає близько 10 років. ЇЇ дитина ходить в один клас з ОСОБА_3 . ОСОБА_1 може охарактеризувати як хорошу маму, добру господиню, у квартирі нею створені належні умови проживання. Навчанням і вихованням дитини більше займається мама. Близько 5 місяців хлопчик проживає з батьком. У шкільній групі у вайбері вчителька часто пише, що в ОСОБА_3 не виконані завдання.
Свідок ОСОБА_16 – мати однокласника ОСОБА_3 , зі слів свого сина, знає, що хлопчик проживає зі своїм батьком, любе свою маму, але жити більше йому подобається з батьком.
Свідок ОСОБА_17 показала, що близько 5 років знає сім`ю ОСОБА_14 . У ОСОБА_18 вдома нормальні умови, про квартиру батька нічого сказати не може, ніколи в ній не була. Між дитиною та батьком гарні стосунки, дитина любить батька. Одного разу ОСОБА_3 говорив їй, що хоче жити з батьком.
Також у матеріалах справи наявні докази звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органі із заявами про застосування до неї насильства ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 20, 138, 140).
Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.
Визначаючи місце проживання малолітнього ОСОБА_4 разом з матір`ю, суд першої інстанції, врахувавши особисту прихильність дитини до кожного з батьків, їх ставлення до виконання батьківських обов`язків, виходив із найкращих інтересів дитини та створення для нього найбільш сприятливих умов проживання, навчання та гармонійного розвитку саме за місцем проживання позивача.   
При цьому, врахувавши висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 461/3144/17, суд зазначив, що у справах про визначення місця проживання дитини є визначення місця проживання з кимось з батьків, а не сама адреса зазначеного місця, оскільки особа має право змінювати постійне місце проживання на свій розсуд. 
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 141 СК України та ч. 3 ст. 11 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. 
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. 
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. 
У п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом справ даної категорії обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який повинен подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Суд може не погодитись з таким висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
У 72 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою КМУ України від 24 вересня 2008 року № 866 під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.
Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею.
Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.
Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини. 
Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.
У  ст. 12 Конвенції з прав дитини записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.
Відповідно до положень ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Верховною Радою України 03 серпня 2006 року, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.
Статтею 171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
У постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року, справа № 727/3856/18, суд зробив висновок, що згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
Крім того, враховуючи думку дитини, суди повинні розуміти, що малолітня дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих, а також враховувати всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини (зокрема, дитина тривалий час проживає з батьком, який чинить перешкоди в спілкування матері з сином, що призвело до такого негативного наслідку, як втрата сталих емоційних зв`язків матері та дитини).
Таким чином, саме лише висловлене дитиною бажання проживати з батьком не може бути безумовною підставою для відповідного визначення місця проживання, оскільки при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та в сукупності.
У судовому засіданні суду першої інстанції малолітній ОСОБА_4 в присутності педагога пояснив, що більше року проживає разом з батьком у с. Щасливе, висловив бажання проживати разом із батьком, зазначивши, що з ним йому комфортніше (т. 3, а.с. 67).
Також дитина пояснила, що батько ходить на роботу 10-13 днів на першу зміну на 6-7 годину ранку і до 17, а потім 1 день на другу зміну на 12 годину і до 20-22 години. Він навчається в школі, яка знаходиться в м. Бориспіль, куди його возить батько, а  після школи батько забирає його на роботу. З останнім вони грають в інтернеті. Уроки він вчить сам.
Мама на роботу ходить на 10 годину, а повертається о 20 годині, субота і неділя в неї вихідні.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Суд першої інстанції, оцінивши обставини справи в їх сукупності, правильно надав критичну оцінку висловленому малолітнім ОСОБА_4 бажанню проживати разом з батьком, вважав цю позицію непереконливою з огляду на вік дитини, тривалість його проживання з батьком, обмеження спілкування з матір`ю, наявність конфлікту між батьками.  
Також суд зазначив про рекомендаційний характер висновку органу опіки та піклування і дійшов обґрунтованого висновку про те, що висновок Органу опіки і піклування Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області щодо визнання за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 , не містить переконливих мотивів відносно того, яким чином таке втручання в сімейне життя малолітньої дитини буде відповідати її інтересам, і яким саме інтересам цієї дитини.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що малолітній ОСОБА_4 навчається у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 6 м. Бориспіль (т. 2, а.с. 211) і визначення його місця проживання з матір`ю, яка проживає у м. Бориспіль, не створить необхідності зміни навчального закладу дитини, тому є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що через зміну місця проживання дитина потрапить в інше середовище.
Також, у висновку Органу опіки та піклування Бориспільської міської ради Київської області від 29 червня 2021 року № 481 встановлено, що син сторін на вихідних (з п`ятниці), проживає у матері, що також свідчить про звичність для нього визначеного судом місця проживання.
За таких обставин, вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що позивач на даний час здатна забезпечити належні та більш комфортні, ніж у батька, умови проживання, виховання та утримання сина, а тому, виходячи із закріплених у міжнародному та національному законодавстві принципів пріоритету захисту прав та забезпечення інтересів дітей в усіх діях щодо них, у тому числі при вирішенні судових спорів, обґрунтовано надав перевагу проживанню ОСОБА_3 саме з матір`ю, яка може забезпечити нормальний всебічний розвиток дитини. 

Висновком Органу опіки та піклування Бориспільської міської ради Київської області від 27 липня 2021 року № 583 рекомендовано суду встановити порядок спілкування батька ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_4 з наступним графіком: перші та треті вихідні місяця з п`ятниці по неділю на території батька, враховуючи розклад занять дитини (т. 3, а.с. 31).
Відповідно до положень ст.ст. 141, 151, 153, 157-159 СК України, Закону України «Про охорону дитинства», з урахуванням обставин справи, пояснень психолога, найкращих інтересів дитини, конфліктність відносин між батьками дитини, для забезпечення ОСОБА_2 права спілкування з малолітнім сином та участі у його вихованні, суд дійшов обґрунтованого висновку про доцільність встановлення рекомендованого органом опіки та піклування порядку участі відповідача у вихованні малолітнього сина, шляхом періодичних побачень з можливістю спільного відпочинку за місцем мешкання ОСОБА_2 кожної суботи з 10:00 до 19:00 години, без присутності ОСОБА_1 .
Такий спосіб участі відповідача у вихованні дитини відповідатиме інтересам малолітнього сина сторін, дозволятиме підтримувати психологічний контакт дитини з батьком та забезпечити для дитини стабільні умови життя, навчання, відпочинку, проведення якісного дозвілля.  
Колегія суддів зазначає, що визначений судовим рішенням порядок участі батька у вихованні дитини та спілкування із сином на даний час найбільше відповідає як інтересам самої дитини, так і інтересам обох батьків, а в подальшому сторони не позбавлені можливості вирішувати питання про зміну графіку зустрічей з дитиною, який буде враховувати інтереси дитини та їх спільні інтереси.
Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права.
Так, у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, ЄСПЛ зазначав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують зазначених висновків.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367 - 369,  п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст.ст. 375, 381 - 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд   

                                                       п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Білопільського районного суду Сумської області від 19 серпня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  

Головуючий -                                                                           О.Ю. Кононенко 

Судді:                                                                                         Ю.О. Філонова

                                                                                                 О.І. Собина