ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року	Львів	Справа № 463/9011/21 пров. № А/857/17365/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                                              Довга О.І.,
суддя                                                                                    Запотічний І.І.,
суддя                                                                                    Хобор Р.Б.

секретар судового засідання                                             Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 серня 2021 року (головуючий суддя   Рудаков Д.І., м. Львів, проголошено о 15:37:50) у справі № 463/9011/21 за адміністративним позовом 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби до громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання іноземця до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні,

                                                       ВСТАНОВИВ:

7 прикордонний Карпатський загін Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби звернувся в суд з позовом до громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в якому просив ухвалити рішення про затримання відповідача, громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, а саме на строк шість місяців.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 серпня 2021 року позов задоволено.

Затримано громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, строком на шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 22 год. 40 хв. 07 серпня 2021 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано те, що факт вчинення адміністративного порушення не був доведений стороною позивача.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Повноважні представники осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.205 цього Кодексу.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що відповідач здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза пунктами пропуску, на напрямку 751 прикордонного знаку, на відстані 1000 м від лінії державного кордону України, територія Сокальської ОТГ, Червоноградського району, Львівської області, внаслідок чого о 22 год. 40 хв. 07 липня 2021 року був затриманий дільничним інспектором прикордонної служби від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 7 прикордонного загону.
10 серпня 2021 року Сокальським районним судом Львівської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
У ході проведення перевірочних заходів стало відомо, що вищезазначений громадянин документований довідкою про звернення за захистом в Україні №011821, виданою 18.06.2020 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, термін дії якої продовжено до 18.09.2021 року.
Враховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду з метою забезпечення затримання відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань (незаконно перетнув державний кордон з України в Республіку Польща поза пунктом пропуску), останній не має законних підстав для перебування на території України, у нього відсутні документи, що дають право на виїзд з України, та звернувся із заявою про отримання захисту на території України, відтак є всі правові підстави для затримання відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк визначений ч.11 ст.289 КАС України.
Колегія апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступні міркування.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Частиною 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;
2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;
4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Згідно із ч. 2 ст. 289 КАС України заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.
Відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 245 у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Таким чином, затримання іноземця до завершення процедури розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні можливе лише за обставин вчинення ним порушення законодавства України з прикордонних питань і неприйняття рішення про визнання цього іноземця біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Матеріалами справи стверджується, що відповідач здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза пунктами пропуску, на напрямку 751 прикордонного знаку, на відстані 1000 м від лінії державного кордону України, територія Сокальської ОТГ, Червоноградського району, Львівської області, внаслідок чого о 22 год. 40 хв. 07 липня 2021 року був затриманий дільничним інспектором прикордонної служби від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 7 прикордонного загону.
Факт вчинення зазначеного правопорушення підтверджується постановою Сокальського районного суду Львівської області 10 серпня 2021 року у справі № 454/2944/21, якою відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за                     ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Поряд з цим встановлено, що відповідач документований довідкою про звернення за захистом в Україні №011821, виданою 18.06.2020 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, термін дії якої продовжено до 18.09.2021 (а.с.6).
Частиною 11 ст. 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач порушив законодавство України з прикордонних питань і оскільки звернувся із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні та рішення за його зверненням ще не прийнято, то слід затримати відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

                                                П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м.Львова від 10 серпня 2021 року у справі № 463/9011/21 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 22 листопада 2021 року