Ухвала
Іменем України 
15 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 315/1236/20
провадження № 51-4753ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 20 вересня 2021 року,
встановив:
У касаційній скарзі заявник вказує на оскарження ним зазначеного судового рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог                           пунктів 3, 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються судове рішення, що оскаржується, обґрунтування заявлених скаржником вимог 
із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону 
(ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого 
(ст. 414 КПК України). 
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно 
до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги, заявник у вступній її частині вказує 
на оскарження ним рішення апеляційного суду від 20 вересня 2021 року, копію якого до касаційної скарги не додає. При цьому ОСОБА_4 разом 
із касаційною скаргою надіслав копію ухвали суду апеляційної інстанції 
від 20 серпня 2021 року, яку не оскаржує. Зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.
До того ж, за інформацією наданою Запорізьким апеляційним судом, оскаржувана ОСОБА_4 ухвала від 20 вересня 2021 року у справі № 315/1236/20 взагалі 
не приймалася.
Крім того, ОСОБА_4 у касаційній скарзі не навів обґрунтування заявлених вимог, а саме, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не обґрунтував допущення судом апеляційної інстанції таких порушень норм процесуального закону, які в силу ст. 412 КПК України 
є істотними і тягнуть за собою скасування оскаржуваного рішення на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України. 
Окрім вказаного, касаційна скарга не містить доводів на обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, 
як підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваного рішення з урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу.
Крім того, вимоги скаржника про призначення нового розгляду в суді першої 
чи апеляційної інстанції після скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду 
є альтернативними, тобто сформульованими без урахування положень ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається 
без руху. 
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд 
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду 
від 20 вересня 2021 року залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                         ОСОБА_3