Ухвала
іменем України
1 грудня 2021 року
м. Київ
Справа № 204/6302/18
Провадження № 51-4841 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021  року,
в с т а н о в и в:
Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 11 жовтня 2021 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю скарги вимогам
ст. 427 КПК України.
У наведеній ухвалі зазначалося, що у касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 лише формально вказував на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм КПК України, при цьому не розкривав суть зазначених ним порушень, не конкретизував їх та не обґрунтовував. 
Також прохання засудженого ОСОБА_4 до суду касаційної інстанції було викладено без урахування положень ст. 436 КПК України, зокрема, він просив Верховний Суд скасувати лише вирок місцевого суду щодо нього, нічого не зазначаючи про увалу апеляційного суду, ухвалити новий вирок, яким врахувати обставини, що пом`якшують покарання, та звільнити його з під варти на підставі ст.  ст. 75, 76 КК України. 
Засудженому ОСОБА_4 було роз`яснено, що в разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання вимог вказаної ухвали засуджений надіслав до Верховного Суду повторну касаційну скаргу. Проте, як убачається з її змісту, вимог ст.  427 КПК України заявником не дотримано та вказані в ухвалі недоліки не усунуто.
Так, у повторній скарзі ОСОБА_4 , формально посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм ст. ст. 17, 20, 91, 404 КПК України, порушення його права на захист та застосування недозволених методів проведення досудового розслідування, знову не конкретизує їх, не розкриває суть зазначених ним порушень та не наводить належного їх обґрунтування. Крім того, формально вказуючи на неправильну кваліфікацію його дій, засуджений не обґрунтовує також і ці доводи. 
Крім того, у повторній скарзі прохання засудженого ОСОБА_4 до суду касаційної інстанції знову викладено без урахування положень ст. 436 КПК України, зокрема, він просить змінити лише вирок місцевого суду щодо нього, нічого не зазначаючи про увалу апеляційного суду, ухвалити новий вирок, яким пом`якшити покарання відповідно до вимог ч. 1 ст. 185 КК України.
Оскільки в установлений строк засуджений ОСОБА_4 не усунув недоліків касаційної скарги, залишеної без руху в установлений строк, його скарга підлягає поверненню відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 429 КПК України, залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Водночас, зазначене у касаційній скарзі ОСОБА_4 клопотання про надання йому захисника не може бути розглянуте, оскільки воно може бути вирішено лише після відкриття касаційного провадження. 
Крім того, звертаємо увагу ОСОБА_4 на те, що він не позбавлений права самостійно звернутися за правовою допомогою до регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що регулюється статтею 59 Конституції України, частиною 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргузасудженого  ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021 року з усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                                 ОСОБА_3