ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
04 листопада 2021 року                                                                 м. Херсон

Номер справи: 766/6581/21
Номер провадження: 22-ц/819/1438/21 

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого        Приходько Л.А. (суддя-доповідач)
суддів:                Базіль Л.В.,
Кутурланова О.В.,
секретар                Дундич А.О. 

учасники справи:
скаржник – ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – державні виконавців Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), 
заінтересована особа – Публічне акціонерне товариство «Фідобанк»,
заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2021 року у складі головуючого судді Рядчої Т.І.,

в с т а н о в и в:

У квітня 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державних виконавців Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство "Фідобанк", Публічне акціонерне товариство КБ "Приватбанк".
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до відповіді наданої Суворовським РВВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12 квітня 2021 року, у відділі перебувало виконавче провадження №35780388 з примусового виконання виконавчого листа №2-3030/10, виданого 24 березня 2011 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення солідарно з ОСОБА_1  на користь ПАТ «Ерсте Банк» боргу у сумі 411318,24 гривень.  У зв`язку із відсутністю у боржника майна, 29 квітня 2020 року державним виконавцем  було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». 15 січня 2014 року по виконавчому проваджені № 41476468 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з  ОСОБА_1  на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 44511,45 грн.  30 вересня 2016 року на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачу. Також Суворовським РВВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у відповіді зазначено,  що надати скаржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту від 15 січня 2014 року немає можливості у зв`язку із закінченням строку зберігання. Відповідно до статей 37,40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час повернення виконавчого документу стягувачу) арешти не знімаються. 
Посилаючись на те, що бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з майна фізичної особи, у зв`язку з поверненням виконавчого документу стягувачу на його думку є незаконною, просив суд: визнати незаконною бездіяльність державних виконавців Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) при поверненні виконавчого документу стягувачу щодо незняття арешту з майна заявника та зобов`язати державних виконавців Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з його майна, накладений 15 січня 2014 року державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні згідно постанови про відкриття виконавчого провадження з накладанням арешту на майно боржника у виконавчому провадженні № 41476468, а також стягнути на його користь витрати на правову допомогу у сумі 5000 гривень. 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2021 року у задоволенні скарги відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивовано тим, що арешт накладений на майно боржника не підлягає скасуванню, оскільки скаржником не надано належних та допустимих доказів про повернення боргу фінансовій установі та сплати виконавчого збору до виконавчої служби.
Не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги скарги у повному обсязі.
В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що його права порушено, оскільки під час закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) державним виконавцем не було скасовано арешт, накладений на все майно скаржника (боржника), тому за захистом своїх порушених прав він звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державних виконавців у порядку судового контролю за виконанням судових рішень. 
Зокрема, вказав, що скасування арешту судовим рішенням ніяким чином не порушує прав стягувача та Відділу державної виконавчої служби, оскільки останнім не було спростовано той факт, що борг у скаржника відсутній. 
Представник Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 
Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Дмитрук С.С. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі за обставинами викладеними у скарзі, в наступне судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Як вбачається зі змісту скарги та пояснень даних представником заявника адвокатом Дмитруком С.С., Коркач Г.В. звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державних виконавців, вважаючи порушеним його права внаслідок незняття арешту накладеного на все належне йому майно постановою від 15 січня 2014 року у виконавчому проваджені №41476468, відкритого з виконання виконавчого листа № 668/4624/13-ц, який видано 11 грудня 2013 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПА КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 44511,45 грн, після повернення 30 вересня 2016 року виконавчого документу стягувачу.
Відповідно до вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
З копії матеріалів виконавчого провадження №41476468, наданого на вимогу апеляційного суду Суворовським відділом державної виконавчої служби у місті Херсоні вбачається, що постановою державного виконавця від 15 січня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 668/4624/13-ц, який видано 11 грудня 2013 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 44511,45 грн, якою одначасно накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, лише в межах суми боргу. 
24 січня 2014 року державним виконавцем винесені постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 4451,15 грн та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 100 грн, які відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру виконавчого провадження є актуальними на час розгляду скарги.
30 вересня 2016 року постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу з підстав визначених пунктом 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з неможливістю встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника. 
Листом від 12 квітня 2021 за №20018 Суворовським РВ ДВС у м. Херсоні роз`яснено ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статей 37, 40 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час повернення виконавчого документу стягувачу, арешт накладений на майно боржника у випадку повернення виконавчого документу стягувачу з підстав визначених пунктом 5 чистини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» не знімається. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами та доповненнями, в редакції Закону чинній на час повернення виконавчого документу стягувачу) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 47 наведеного Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).
У відповідності до приписів частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі:
1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;
2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;
3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;
3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;
5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;
6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;
7) визнання боржника банкрутом;
8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;
9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;
10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;
11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;
12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;
13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.
14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.
Згідно з частинами першою та другою статті 50 наведеного Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
У відповідності до статті 60 наведеного Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 
У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. 
Державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. 
З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Звертаючись до суду з скаргою ОСОБА_1 зазначив, що на виконанні у Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні перебували виконавчі провадження № 35780388 та № 41476468 про стягнення з нього на користь АТ «Ересте Банк» (правонаступник - ПАТ «Фідобанк») та ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості, у зв`язку з тим, що виконавчий документ за виконавчим провадженням № 41476468 повернуто стягувачеві, вважає, що арешт, який накладено на його майно постановою державного виконавця від 15 січня 2014 року по виконавчому провадженні № 41476468.
Згідно пункту 9 частини другої  статті 129 Конституції України виконання судового рішення є обов`язковим.
На підставі викладеного,  колегія суддів приходить до висновку про те, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження не є закінченим. При цьому, у відповідності до вимог статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю встановити особу боржника та з`ясувати місце її проживання.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що в силу приписів статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час розгляду скарги, арешт майна може бути знятий у судовому порядку, оскільки виконавчий документ повернутий стягувачу, колегія суддів відхиляє. Випадки з якими пов`язується зняття арешту з майна боржника прямо визначенні приписами Закону України «Про виконавче провадження» як в редакції чинній на час повернення виконавчого документу стягувачу, так і в редакції чинній на час розгляду справи і винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав неможливості встановити особу боржника та з`ясувати його місце проживання (тобто, коли рішення фактично не виконано) не є підставою для зняття накладеного арешту на майно боржника. 
На підтвердження доводів щодо виконання рішення про стягнення з заявника на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 44 511,45 грн будь-яких доказів ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не надано, а матеріали справи, у тому числі матеріали виконавчого провадження, відомостей щодо виконання рішення повністю або частково не містять. 
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про  відсутність правових підстав для зняття арешту накладеного в межах виконавчого провадження № 41476468.
У разі якщо боржником добровільно буде виконано рішення суду, що є його обов`язком згідно статті 129 Конституції України, арешт з майна буде знято у відповідності до чинного законодавства. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду. Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий                                                   Л.А. Приходько

Судді:                                                         Л.В. Базіль 

О.В. Кутурланова