ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

17 листопада 2021 року                                                           м. Чернівці
справа № 713/1075/21
провадження 822/1076/21
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів : Лисака І.Н., Литвинюк І.М.
секретар Скрипка С.В. 
розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 вересня 2021 року в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 , яка діє самостійно та як законний представник (мати) неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Вашківецької міської ради об`єднаної територіальної громади, третя особа на стороні позивача Служба у справах дітей Вашківецької міської ради об`єднаної територіальної громади про визнання прав засновників фермерського господарства, в тому числі визнання права постійного користування земельною ділянкою, 
встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 , яка діє самостійно та як законний представник (мати) неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , Вашківецької міської ради об`єднаної територіальної громади, третя особа на стороні позивача Служба у справах дітей Вашківецької міської ради об`єднаної територіальної громади про визнання прав засновників фермерського господарства, в тому числі визнання права постійного користування земельною ділянкою.
Позов обгрунтовано наступним. Позивач являється дружиною ОСОБА_6 , та неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є їх дітьми.
ОСОБА_6 за життя, а саме в 1994 р., отримав в постійне користування земельну ділянку розміром 3,05 га в с.Слобода-Банилів Вижницького району для створення селянського (фермерського) господарства.
07.03.1995р. ОСОБА_6 зареєстрував фермерське господарство «Сарафинець» (код 22831405), види економічної діяльності: 01.11 – вирощування зернових культур та ін., та 01.19 – вирощування інших однорічних і дворічних культур.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на все його майно, в тому числі і на права засновника вказаного фермерського господарства, та включно з правом постійного користування земельною ділянкою.
Позивач, як дружина спадкодавця та неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи спадкоємцями за законом 1-ї черги, на момент його смерті постійно проживали разом з ним по АДРЕСА_1 обода-Банилів Вижницького району. Тому вони вважаються такими, що спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли.
Вони звернулись до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме на право на постійне користування земельною ділянкою та на фермерське господарство. Постановою від 26.10.2020р. нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач не надали правовстановлюючі документи на цілісний майновий комплекс ФГ «Сарафинець», не надано документів, що посвідчують майнове право на земельну ділянку.
Позивач просила визнати за нею та дітьми, в інтересах яких вона діє, права засновників фермерського господарства, в тому числі право постійного користування земельною ділянкою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 , яка діє самостійно та як законний представник (мати) неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Вашківецької міської ради об`єднаної територіальної громади, третя особа на стороні позивача Служба у справах дітей Вашківецької міської ради об`єднаної територіальної громади про визнання прав засновників фермерського господарства, в тому числі визнання права постійного користування земельною ділянкою – задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 права засновника фермерського господарства «Сарафинець», код ЄДРПОУ 22831405, місцезнаходження с.Слобода-Банилів Вижницького району.
У задоволенні решти вимог – відмовлено. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ОСОБА_1 , яка діє самостійно та як законний представник (мати) неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , просить рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 вересня 2021 року в частині відмови у праві постійного користування земельною ділянкою скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі а саме визнати за  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  права засновника Фермерського господарства господарства «Сарафинець», ідентифікаційний код юридичної особи 22831405 з місцезнаходження юридичної особи с. Слобода –Банилів Вижницького району Чернівецької області включно із правом постійного користування земельною ділянкою площею 3,05 га, що була надана для створення селянського фермерського господарства ОСОБА_6 відповідно до Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЧВ №000105 від 03.03.1994 року в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду в частині відмови  в позові  є незаконним та необґрунтованим та таким, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення прийняте із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Право постійного користування земельною ділянкою площею 3,05 га було надано покійному ОСОБА_7 на підставі державного акта про право постійного користування і дана земельна ділянка була підставою для подальшого створення селянського (фермерського) господарства. Враховуючи те, що ОСОБА_7 був єдиним членом даного фермерського господарства, до складу якого входило право постійного користування земельною ділянкою, тому в даному випадку висновок суду що саме селянське (фермерське ) господарство є власником цілісного майнового комплексу, а не засновник або член не відповідає обставин справи, оскільки згідно статуту ФГ «Сарафинець» майно фермерського господарства належить його членам і тільки вони мають право розпоряджатися даним майном. ОСОБА_6 був засновником, головою СФГ «Сарафинець» та його єдиним членом. Спадкодавець ОСОБА_7 був єдиним бенефіціарним власником ФГ «Сарафинець» і саме йому належало майно даного фермерського господарства включно з правом постійного користування земельною ділянкою. Висновок суду першої інстанції про те, що йому як засновнику не належало права постійного користування земельною ділянкою, оскільки воно належить фермерському господарству, не відповідає обставинам справи.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом 
Судом встановлено, що позивач являється дружиною ОСОБА_6 , та неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дітьми позивача та ОСОБА_6 . Вказане підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та свідоцтвами про народження дітей.
Чоловік позивача ОСОБА_6 за життя, а саме в 1994 р., отримав в постійне користування земельну ділянку розміром 3,05га в с.Слобода-Банилів Вижницького району для створення селянського (фермерського) господарства. Вказане підтверджується копією Державного акту.
07.03.1995р. ОСОБА_6 зареєстрував фермерське господарство «Сарафинець» (код 22831405), види економічної діяльності: 01.11 – вирощування зернових культур та ін., та 01.19 – вирощування інших однорічних і дворічних культур. Вказане підтверджується копіями свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи, довідки АБ №312591 з ЄДРПОУ, виписки з ЄДРПОУ серії ААБ №668953, Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть.
Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на все його майно, в тому числі і на права засновника вказаного фермерського господарства.
Позивач як дружина спадкодавця та неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи спадкоємцями за законом 1-ї черги, у відповідності до ст.1261 ЦК України, на момент його смерті постійно проживали разом з ним по АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується довідкою №240 від 20.10.2020р. виконкому Слобода-Банилівської сільської ради.
Постановою від 26.10.2020р. нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач не надали правовстановлюючі документи на цілісний майновий комплекс ФГ «Сарафинець», не надано документів, що посвідчують майнове право на земельну ділянку.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачі являються спадкоємцями за законом 1-ї черги після смерті засновника ФГ «Сарафиненець» ОСОБА_6 , тому позовні вимоги в частині визнання за позивачами в порядку спадкування прав засновників фермерського господарства «Сарафинець» визнав обґрунтованими та задовольнив. 
Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. 
Стосовно права постійного користування земельною ділянкою, наданою фізичній особі для ведення селянського (фермерського) господарства, то таке право може бути об`єктом спадкування, якщо зазначена особа до її смерті не змогла створити (зареєструвати) селянське (фермерське) господарство. Тільки у такому разі право постійного користування зазначеною ділянкою входить до складу спадщини у разі смерті цієї особи та може бути успадкованим лише для мети, для якої це право отримав спадкодавець. Оскільки після проведення державної реєстрації селянського (фермерського) господарства як юридичної особи право постійного користування земельною ділянкою, наданою засновникові для ведення такого господарства, набуває останнє, то смерть засновника селянського (фермерського) господарства не породжує у спадкоємців такого засновника права успадкувати право постійного користування земельною ділянкою, яку засновник отримав для ведення зазначеного господарства та створив (зареєстрував) останнє.
Встановлено, що  ОСОБА_6 за життя, а саме в 1994 р., отримав в постійне користування земельну ділянку розміром 3,05га в с.Слобода-Банилів Вижницького району для створення селянського (фермерського) господарства. Вказане підтверджується копією Державного акту.
07.03.1995р. ОСОБА_6 зареєстрував фермерське господарство «Сарафинець» (код 22831405), види економічної діяльності: 01.11 – вирощування зернових культур та ін., та 01.19 – вирощування інших однорічних і дворічних культур. Вказане підтверджується копіями свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи, довідки АБ №312591 з ЄДРПОУ, виписки з ЄДРПОУ серії ААБ №668953, Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Майно фермерського господарства належить йому на праві власності (частина перша статті 20 Закону Закону України «Про фермерське господарство»  № 973-IV). Фермерське господарство та його члени відповідно до закону мають право продавати або іншим способом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину (пункт «а» частини першої статті 14 Закону № 973-IV). Успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону (частина перша статті 23 Закону № 973-IV). Фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання (частина перша статті 22 Закону № 973-IV). До складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу (стаття 19 Закону № 973-IV). 
За змістом вказаних приписів саме селянське (фермерське) господарство, зареєстроване як юридична особа, є власником цілісного майнового комплексу, а не засновник або член такого господарства. Тому право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, після його створення належить цьому господарству, а відтак, не може входити до складу спадщини. 
Велика Палата Верховного Суду, формулюючи висновок щодо того, чи можливо успадкувати право постійного користування земельною ділянкою, яку отримав для ведення селянського (фермерського) господарства його засновник, у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц (провадження №14-63цс20) зазначила, що право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю фізичної особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки.
З моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства як юридичної особи право постійного користування земельною ділянкою, яку отримав саме для ведення такого господарства його засновник, переходить до цього господарства. Тому у такій ситуації зазначене право не може бути об`єктом спадкування, а постійним користувачем вказаної ділянки після смерті засновника залишається селянське (фермерське) господарство.
Суд першої інстанції, з посиланням на зазначені норми права, відмовляючи у визнанні за позивачами права постійного користування земельною ділянкою, площею 3,05 га «ріллі», яка належала ОСОБА_6 дійшов висновку, що позивачі, як спадкоємці прав засновника фермерського господарства «Сарафинець» в порядку спадкування не набули права постійного користування вказаною земельною ділянкою.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є законним та обгрунтованим. 
Враховуючи, що з моменту державної реєстрації ФГ «Сарафинець» як юридичної особи за Законом України «Про селянське (фермерське) господарство» право постійного користування земельною ділянкою, яку отримав для ведення такого господарства його засновник ОСОБА_6 , перейшло до цього господарства, а тому не припинилося через смерть засновника та не може бути успадкованим спадкоємцями останнього. 
Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення. 

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.         

Головуючий                                               І.Б. Перепелюк 

       Судді:                                                       І.Н. Лисак

                                                               І.М. Литвинюк