КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/12226/2021                                           

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            18 листопада 2021 року                                                            м. Київ
                                                                                                                 Справа № 357/1330/21
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Махлай Л.Д., Немировської О.В.,  
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Управління культури і туризму  Білоцерківської міської ради та Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа №3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Ярмоли О.Я., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3, Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про розірвання трудового договору, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, 
 
встановив:
 
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3, Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради, в якому  просила:
- визнати протиправним і скасувати наказ №35-к від 16.12.2020 року «Про розірвання трудового договору з викладачем-спеціалістом І категорії КЗ БМР Білоцерківська музична школа  №3 ОСОБА_1; 
- поновити ОСОБА_1 на посаді викладача-спеціаліста І категорії КЗ БМР Білоцерківська музична школа №3 з 16.12.2020 року; 
- стягнути з Управління   культури і туризму БМР Київської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі та компенсацію моральної шкоди в розмірі 30 000 грн., вирішити питання розподілу судових витрат.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що згідно з наказом № 25 від 31.08.2004 року її було прийнято на роботу до Білоцерківської музичної школи-ліцею І-ІІІ ст., на посаду організатора позакласно-виховної роботи. В подальшому було змінено назву даної школи на Комунальний заклад   Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа №3.  За наказом №32 від 11.11.2010 р. позивача було прийнято з 15.11.2010 року на посаду викладача образотворчого мистецтва за безстроковим трудовим договором в КЗ БМР БМШ №3. Позивач зазначає, що 16.12.2020 року, без жодних попереджень, було видано Наказ №35-к, за підписом т.в.о. директора КЗ БМР БМШ №3 ОСОБА_11, завірений печаткою Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради, яким позивача було звільнено з роботи на підставі п.1.ст.40 КЗпП України. 
Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки його було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема статті 49-2 КЗпП України. Як вбачається з тексту оскаржуваного Наказу №35-к, позивача звільнено у зв`язку із зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності працівників, відповідно до наказу №18-ОД від 16.12.2020р. «Про внесення змін до штатного розпису КЗ БМР БМШ №3 та скорочення чисельності працівників», та у зв`язку із зменшенням обсягу робіт і з організаційно-виробничими обставинами, а також необхідністю проведення змін в організації виробництва і праці, постійного перебування працівника у простої відповідно до Наказу № 11-к від 19.06.2020р., відсутністю педагогічного навантаження на підставі п.1.ст.40 КЗпП України. 
Зазначає, що вона не була ознайомлена з жодним із зазначених наказів, які стали підставою для її звільнення з роботи. Крім того, у КЗ БМР БМШ №3 змін в організації виробництва і праці чи скорочення чисельності або штату працівників не відбулося. Відповідач 1, в особі т.в.о. директора ОСОБА_11 , умисно, з метою тиску на позивача, починаючи з травня 2020 року безпідставно не виплачувала в повному обсязі заробітну плату, позбавляла позивача педагогічного навантаження, та незаконно звільнила. 
В порушення ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору відбулось без попередньої згоди первинної профспілкової організації. 23.04.2020 р. начальником Відділу культури і туризму БМР було незаконно звільнено з посади директора КЗ БМР БМШ №3 ОСОБА_3 . На місце звільненого директора ОСОБА_3 було призначено в.о. директора ОСОБА_11 , з якою у позивача склалися неприязні стосунки. 24.11.2020 р. рішенням Білоцерківського міськрайонного суду було поновлено на роботі у вказаному закладі директора ОСОБА_3 , та допущене негайне виконання рішення суду в частині поновлення її на посаді директора і викладача по класу домри, а отже, на момент видачі наказу про звільнення позивача з роботи, ОСОБА_11 не була директором закладу. 
Наказ про звільнення позивача з роботи прийнято посадовою особою Відповідача-1 без належних повноважень. Позивач зазначає, що жодних заяв про звільнення вона не писала і про майбутні скорочення штатних одиниць їй ніхто не повідомляв. Звільнення позивача відбулося в період карантинних заходів пандемії на COVID-19, в скрутний особисто для позивача період, так як в листопаді 2020 року помер від хвороби на COVID-19 її чоловік. Позивач є особою пенсійного віку і відсутність роботи та ті невеликі кошти, що недоотримала вона є значною втратою для її бюджету. Позивач вважає, що наказ про звільнення є незаконним, оскільки прийнятий у спосіб, що не передбачений КЗпП України, без погодження профспілки, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, а тому просила позов задовольнити.
 
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано Наказ №35-к від 16.12.2020 року «Про розірвання трудового договору з викладачем-спеціалістом І категорії Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа №3 ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді викладача-спеціаліста І категорії Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа №3 з 17.12.2020 року .
Стягнуто з Управління   культури і туризму Білоцерківської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі   36 000 грн. та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, всього до стягнення 38 000 грн.
Стягнуто з Управління   культури і туризму Білоцерківської міської ради Київської області в дохід держави судовий збір в сумі 1816 грн. 
В решті позовних вимог  відмовлено.
 
Не погоджуючись з рішенням суду, начальник Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради - Ковальська Ю.І. та представник Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3 -  ОСОБА_11 звернулись з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його незаконність, порушення судом першої інстанції  норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги вказують, що відповідач - 1 Комунальний заклад Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа №3 - припинила свою діяльність в грудні 2020 року, що підтверджується документами, що надані суду першої інстанції, в додатках до заяв, та пояснень представників відповідача-2, завірені належним чином, але суд взагалі не взяв цих документів до уваги. 
Зазначає, що недостовірна інформація та недопустимі і недостовірні документи, зміна позовних вимог у спрощеному провадженні після строків передбаченими цим Кодексом, призвели до того, що суд першої інстанції вийшов за межі розгляду позовних вимог. Так, ухвалою суду від 11 лютого 2021 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження до відповідачів: Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківської музичної школи №3, та Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради. Перше судове засідання в спрощеному провадженні відбулося 01 березня 2021 рок, на якому представники позивача позов підтримали, змін і уточнень до позовної заяви  не заявляли. 30 березня 2021, на другому судовому засіданні, суд першої інстанції ухвалою, за клопотанням представників позивача, замінив відповідача Відділ культури і туризму на Управління культури і туризму, що не відповідає ч. 3 ст.49 ЦПК України.
Вказує, що суду першої інстанції повідомлялось у поясненнях та заявах, що Управління культури і туризму (відповідач - 2) є неналежним відповідачем, оскільки заклад КЗ БМР БМШ №3 не входить до складу комунальних закладів, які підпорядковуються Управлінню культури і туризму, та які працюють і перебувають у Базі комунальних закладів, згідно з Рішенням Білоцерківської міської ради про затвердження Базової мережі комунальних закладів. Управління культури і туризму не фінансує заклад КЗ БМР БМШ №3. Відповідно до Наказу №118 від 28.12.2020 Відділу культури Білоцерківської міської ради, заклад КЗ БМР БМШ №3 взагалі не фінансується.
Зазначає, що суд не встановив, що відповідно до тарифікаційного списку педагогічних працівників КЗ БМР БМШ №3 та штатного розпису 01.01.2020 позивач перебувала на посаді викладача музично-теоретичного відділу.  Суд не звернув увагу, що у позивача відсутня фахова освіта, будучи філологом, остання нібито викладала образотворче мистецтво у музичній школі на посаді викладача музично теоретичного відділу за атестацією 11 розряду, завдяки корупційним зв`язкам із сімейством ОСОБА_4 отримувала заробітну плату по 13 розряду згідно зі штатним розписом  01.01.2020, який складений  ОСОБА_3 .  
Суд не встановив, що печатку КЗ БМР БМШ №3 було вилучено, тому всі накази та документи КЗ БМР БМШ №3 завіряються печаткою Відділу культури і туризму. Суд невірно встановив, що ОСОБА_3 було поновлено 23.04.2020 в результаті рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019. ОСОБА_3 була звільнена 23.04.2020 і не у зв`язку із ліквідацією чи реорганізацією закладу, а у зв`язку із вчиненням останньою аморального проступку 06.02.2020 року. Суд першої інстанції в рішенні невірно вказав, що заклад разом із іншими закладами перейшов в підпорядкування Управління культури і туризму.  
Суд не звернув увагу, та не встановив, що керівник закладу особисто повідомляла позивача про скорочення посади, і в присутності свідків, про що були складені комісійні Акти, також неодноразово, разом із головою профспілки мала розмову із позивачем щодо подальшої роботи та переводу на іншу посаду із покращеними істотними умовами праці. 
Суд невірно встановив із довідки про доходи про зміну системи та розміру оплати праці. Суд не звернув уваги на те, що заробітна плата 9798,52 грн. позивачу незаконно нараховувалась колишнім директором, яка займалася приписками заробітної плати працівникам закладу всупереч системи оплати праці за тарифними ставками. З цього приводу розслідується не одна кримінальна справа відносно ОСОБА_3 .
Суд першої інстанції не звернув увагу на документи та на пояснення представників відповідача 2 щодо колективного договору, тарифікаційного списку, роботи тарифікаційної комісії в вересні місяці 2020 р., яка приймала рішення щодо оплати праці позивачу. Суд першої інстанції нарахував заробітну плату позивачу не за погодинною оплатою, а за іншою системою оплати праці (тарифним окладом) із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати. 
 Суд не звернув увагу, що заробітна плата 34, 57 грн. в листопаді 2020 року була у зв`язку із тим, що позивач була на лікарняному, а лист тимчасової непрацездатності оплачується окремо. Суд першої інстанції так і не встановив, на підставі чого і чому в закладі КЗ БМР БМШ №3 були зроблені зміни в організації виробництва і праці. Замість цього, суд першої інстанції постійно посилається на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019 року, яка взагалі не має відношення до обставин справи 2020 року.
Рішення Шостого апеляційного адміністративного суду 29.05.2019 року було виконано і школа працювала доти, поки самостійно не припинила свою роботу в результаті звільнення працівників за власним бажанням, відсутності учнів, контингенту в закладі, відсутності приміщення із січня 2020 року, в зв`язку з чим знята з фінансування та виключена із переліку комунальних закладів міської ради. 
На підставі чого суд першої інстанції вирішив, що позивачу без належного попередження були змінені умови праці в бік погіршення, і що роботодавець в односторонньому порядку приймає рішення з питань оплати праці, і чому суд вирішив, що у період COVID не здійснюється навчальний процес. Суд  не встановив, що в Постановах Кабінету Міністрів України, зокрема від 25 березня 2020 року №256 не заборонено звільнення працівників за п.1 ст.40 КЗпП, та взагалі нічого не передбачено щодо рекомендацій на рахунок звільнення працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України.
Звертає увагу, що керівник закладу КЗ БМР БМШ №3 ОСОБА_11 на момент  розірвання трудових відносин із позивачем здійснювала керівництво закладом, організовувала навчально-виховний процес, а також приймала рішення щодо скорочення чисельності та штату працівників, складала та подавала штатний розпис на погодження із представником профспілкової організації ОСОБА_9 та на затвердження уповноваженою особою - начальнику відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради, в підпорядкуванні якого перебував заклад, що узгоджується зі  ст.64 ГПК України.
Вказують, що відповідно до обов`язків передбачених п. 1.3, п. 2.1-2.8 та п.1.4 Посадової інструкції викладача КЗ БМР БМШ №3 позивач не виконувала своїх обов`язків, що підтверджується, наявними в матеріалах справи документами. 
Згідно зі Статутом КЗ БМР БМШ №3 на роботу тарифікаційної комісії була запрошена позивач для встановлення педагогічного навантаження на наступний навчальний рік,  оскільки в останньої не було учнів для оплати ставки, а був лише об`єм для оплати 0,06 від ставки, тому позивачу пропонувалось перейти на посаду яка б відповідала її фаху та освіті, але остання категорично відмовилась, погодилась на 1 годину педагогічного навантаження, що і було затверджено тарифікаційною комісією, встановлено позивачу 1 годину педагогічного навантаження в тиждень -  0,06 педагогічної ставки, що за місяць складало 432,13 грн.
Звертає увагу на те, що  27 серпня 2020р. керівником КЗ БМР БМШ №3 видано наказ №07/2-ОД «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників». За 3 місяці до скорочення штату працівників представнику профспілки було надано письмову інформацію про заходи, пов`язані зі звільненням працівників: про його причини, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, строки звільнення, повідомлення №29/1 від 27 серпня 2020 «Про попередження працівників КЗ БМР БМШ №3 про майбутнє скорочення штату та чисельності працівників КЗ БМР БМШ №3».  Були проведені з головою профспілки консультації про заходи щодо оптимізації робочих місць, раціонального їх використання. 
Після чого керівником закладу був виданий обґрунтований наказ від 01 вересня 2020 «Про попередження працівників КЗ БМР БМШ №3 про майбутнє скорочення штату та чисельності працівників КЗ БМР БМШ №3», який  був погоджений з виборним органом профспілки за три місяці до звільнення позивача. У наказі вказано перелік посад, роботи на яких з певних причин не проводяться, кількість і категорії працівників, які будуть виключені зі штатного розпису закладу. 
Суд невірно встановив, що таке скорочення штату - звільнення працівників є масовим. В даному закладі звільнялося 4 працівників, і 1 сумісник із 18 працівників закладу. 10 вересня 2020, в кабінеті директора №19, ОСОБА_11 ознайомила позивача із наказами від 01.09.2020 та від 27.08.2020, в присутності заступника директора КЗ БМР БШМ №3 ОСОБА_10, та вахтера ОСОБА_5 . Позивач не погодилась із скороченням посади відверто в категоричній формі відмовилась підписатись про ознайомлення із наказами, про що складено відповідні акти.  
Звертають увагу на те,  що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що в наказі №10-ОД відсутні прізвища працівників, а тому позивач не зобов`язана була ставити на ньому свій підпис.  Вказує, що позивач не була секретарем профспілки, є Протокол №1 від 28.02.2020 засідання профспілки КЗ БМР БМШ №3, який наданий в централізовану бухгалтерію для відрахування профспілкових внесків із новоприйнятих членів профспілки, де вказано, що секретар профспілки не ОСОБА_1 , а тому висновки суду в цій частині є безпідставними.  
Вказують, що процедура звільнення позивача в результаті скорочення штату повністю була дотримана керівником закладу КЗ БМР БМШ №3 ОСОБА_11 Керівник КЗ БМР БМШ №3 передала на розгляд до профспілкового комітету подання №57/4 від 29.09.2020. Звертають увагу, що нормативно правовими актами не передбачено, що профспілкова організація зобов`язана надати роботодавцю свої протоколи засідання профспілкової організації про прийняття рішення щодо скорочення працівників та звільнення. 
Тому посилання суду першої інстанції в рішенні на відсутність у роботодавця протоколу профспілкової організації є безпідставними. Вказує, що подання на погодження звільнення подано 29 вересня 2020 року, а відповідь від голови первинної профспілкової організації про погодження скорочення штату працівників - отримано лише 16 грудня 2020 року.
Вважають, що позивач безпідставно вимагає скасувати наказ про звільнення та повернути працювати останню, без фахової освіти та посади, в заклад, який припинив свою роботу в грудні 2020р., в якому відсутній штат станом на 21.12.2020р., в заклад, який не має  та не мав свого приміщення із 31.01.2020р., в якому відсутнє фінансування на 2021-2023р.р., (Бюджетний запит на 2021 - 2023 роки, Рішення Білоцерківської міської ради від 29 грудня 2020р. № 85-06-VIII «Про бюджет Білоцерківської міської територіальної громади на 2021 рік»), у заклад, в якому відсутній контингент учнів, в заклад, який 29.04.2021 виключений із Базової мережі комунальних закладів Білоцерківської міської ради, з погодженням Міністерства культури та інформаційної політики України №1884/4.2 від 23.02.2021.
 
В судовому засіданні представники відповідача Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради Іченська О.І. та Ковальська Ю.І. підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити. 
Представники позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8   вважали доводи апеляційної скарги безпідставними та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. 
 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  Рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 29.12.2020 року № 84-06-VIII міська рада перейменувала Відділ культури і туризму Білоцерківської міської ради в Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради ( а.с.56, т. 2).
Згідно з наказом Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради від 04.01.2021 року № 02 переміщено заклади культури відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради, зокрема КЗ БМР БШМ № 3, в Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради.
Станом на день розгляду справи судом юридична особа КЗ БМР БМШ №3 зареєстрована, що слідує з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (а.с 44, т. 1).
Відповідно до наказу №118 від 28.12.2020 року начальника Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради «Про зняття з фінансування на 2021 рік КЗ БМР БМШ №3» - було знято з фінансування на 2021 рік КЗ БМР БМШ №3 та виключено даний заклад з облікової та фінансової документації у 2021 році, повідомлено фінансове управління Білоцерківської міської ради і інші установи, організації про виключення КЗ БМР БМШ №3 з переліку закладів, що фінансуються на 2021 рік (а.с. 109, т.2).
 
Згідно з наказом  № 32 від 11.11.2010 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу на посаду викладача образотворчого мистецтва за безстроковим трудовим договором до Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа №3 (а.с.10-11, т. 1).
16 грудня 2020 року  за підписом т.в.о. директора КЗ БМР БМШ №3 ОСОБА_11 та завіреного печаткою Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради було видано наказ №35-к, за яким позивача було звільнено з посади викладача за п.1 ст. 40 КЗпП України. 
Підставою для даного наказу зазначено наказ №18-ОД від 16.12.2020р. «Про внесення змін до штатного розпису КЗ БМР БМШ №3 та скорочення чисельності працівників» і наказ №10-ОД від 01.09.2020 року «Про попередження працівників КЗ БМР БМШ №3 про майбутнє скорочення штату та чисельності працівників КЗ БМР БМШ №3» (а.с. 13, т.1).
Трудову книжку та копію наказу №35-к від 16.12.2020р. про розірвання трудового договору позивач отримала поштою ( а.с. 105, т. 2).
 
 01.09.2020 року у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці та відсутністю обсягу робіт та з організаційно-виробничими обставинами, майбутнім скороченням штату та чисельності працівників КЗ БМР БМШ № 3, за підписом в.о. директора КЗ БМР БМШ № 3 ОСОБА_11 видано наказ № 10-ОД про попередження працівників закладу про майбутнє скорочення штату та чисельності працівників КЗ БМР БМШ № 3. 
Вказаним наказом зобов`язано голову профспілкового комітету ОСОБА_9 довести до відома кожному працівнику, посада якого може бути скорочена відповідно до даного наказу. ОСОБА_9 ознайомлена з вказаним наказом під підпис 01.09.2020 року (а.с.108, т. 2).
Матеріали справи містять повідомлення від 09.09.2020 року та подання від 29.09.2020 року   в.о. директора КЗ БМР БМШ №3 ОСОБА_11 адресовані на ім`я голови первинної профспілкової організації КЗ БМР БМШ №3 про осіб, які підлягають скороченню.  Зокрема, зазначено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та відсутністю обсягу робіт та організаційно-виробничими обставинами, майбутнім скороченням штату та чисельності працівників в.о.директора просила дати згоду на звільнення і повідомити позивача , що її посада з 15.12.2020р. буде скорочена ( а.с. 95-102, т. 2).
На вказані звернення головою первинної профспілкової організації ОСОБА_9 була надана доповідна про належне сповіщення працівників щодо скорочення штату та повідомлення «Про надання згоди на звільнення працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату» ( а.с.103,104, т. 2).
 
Встановлено, що штатним розписом КЗ БМР БМШ №3 на 2020 рік позивачу, як викладачу-спеціалісту першої категорії було встановлено посадовий оклад 4772 грн. та місячна тарифна ставка, з урахуванням підвищень становила 5249,20 грн. (а.с.167-170, т. 1 )
Відповідач 2 надав суду довідку про доходи ОСОБА_1 , з якої слідує, що, починаючи з вересня 2020 року позивачу було змінено систему та розмір оплати праці. 
Так, в квітні 2020 року заробітна плата позивача становила 9798,52 грн., в липні 2020р. - 4899,24 грн.(в межах посадового окладу), а з вересня 2020 р. роботодавець почав нараховувати позивачу заробітну плату за фактично відпрацьовані години, і тому у вересні 2020р. позивачу нарахували до виплати 432,13 грн., у жовтні 2020р. - 432,13 грн., а в листопаді - 34,57 грн. (а.с.80, т. 1).
 
Задовольняючи позовні вимоги про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення позивача на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача 2 є необґрунтованими, оскільки, враховуючи, що 29.05.2019 року Шостим апеляційним адміністративним судом (справа № 810/4996/18) було скасовано рішення Білоцерківської міської ради Київської області № 2788-56-VII від 06.09.2018 про ліквідацію КЗ БМР БМШ № 3 та створення школи мистецтв, та наразі, відсутнє будь-яке інше рішення міської ради щодо ліквідації, реорганізації, зміни форм власності або часткового зупинення КЗ БМР БМШ № 3, як це передбачено пунктом 8.1 Статуту, то безпідставним і необґрунтованим є прийняття наказу про скорочення працівників вказаної школи, ще й у період триваючих карантинних заходів встановлених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та постановою КМ України від 11.03.2020 р. № 211.
Враховуючи, що позивач є членом профспілкової організації КЗ БМР БМШ №3, є секретарем цієї профспілкової організації, однак засідання виборного органу профспілкової організації з розгляду питання про звільнення позивача з роботи не відбувалося, згоду щодо розірвання трудового договору з позивачем надала одноособово ОСОБА_9 , як профспілковий представник, якого уповноважила розглядати одноособово дане питання в.о. директора КЗ БМР БМШ №3 ОСОБА_11 Зазначені обставини вказують на порушення прав позивача при розірванні з нею трудового договору.
Суд вважав встановленим, що позивача не запрошували на засідання профспілкового комітету з розгляду питання скорочення штату та чисельності працівників закладу, внесення змін до штатного розпису. Як повідомили суду представники Відповідача 2, такого засідання профспілкової організації не було, протокол не вівся, оскільки згоду на скорочення штату і чисельності працівників та на звільнення позивача з роботи правомірно надала голова первинної профспілкової організації ОСОБА_9, як представник від організації.
Суд критично оцінив таку позицію сторони відповідача 2, оскільки подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. 
Крім того, в порушення ст. 48, п. 4 ч.3ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» відповідач 2, як уповноважений орган не поінформував територіальний орган Державної служби зайнятості України про заплановане вивільнення працівників КЗ БМР БМШ №3 за два місяці до вивільнення.
 
Також суд вважав, що позивачу без належного попередження були змінені умови оплати праці в бік погіршення. Фінансування та виплата заробітної плати працівникам КЗ БМР БМШ №3 здійснювалося централізованою бухгалтерією Відділу культури і туризму БМР , який є головним розпорядником бюджетних коштів.
Суд дійшов висновку, що в порушення норм трудового законодавства  позивача не було поставлено до відому за 2 місяці про запровадження зміни діючих умов оплати праці в бік погіршення. Надані Відповідачем2 та ГУ ПФУ в Київській області докази свідчать про те, що з вересня 2020 року позивачу було змінено систему та розмір оплати праці. Якщо в квітні 2020 року заробітна плата позивача становила 9798,52 грн., в липні 2020р. - 4899,24 грн.(в межах посадового окладу), то з вересня 2020 р. відповідач2 почав нараховувати позивачу заробітну плату за фактично відпрацьовані години, і тому у вересні, жовтні, листопаді 2020р. позивачу нарахували до виплати, відповідно, - 432,13 грн., 432,13 грн. та - 34,57 грн. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідачами не було дотримано порядку та процедури звільнення позивача з роботи та не доведено підстав для розірвання трудового договору з ОСОБА_1 .
 
З висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання незаконним наказу про розірвання трудового договору з ОСОБА_1 та поновлення її на роботі колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Частиною  2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Білоцерківської міської ради Київської області  № 2788-56-VII від 06.09.2018 «Про організаційно-правові заходи щодо створення комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська школа мистецтв № 3 в місті Біла Церква» вирішено створити комунальний заклад Білоцерківської міської ради Білоцерківська школа мистецтв № 3 та припинити юридичну особу - комунальний заклад Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3 (код за ЄДРПОУ 02227088) шляхом ліквідації.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 810/4996/18 від 29 травня 2019 року було задоволено позовні вимоги Білоцерківської міської організації Профспілки працівників культури до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, Білоцерківської міської ради Київської області, треті особи: Міністерство культури України, Відділ культури і туризму Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення. 
Вказаним судовим рішенням скасовано  рішення Білоцерківської міської ради Київської області № 2788-56-VII від 06.09.2018 «Про організаційно-правові заходи щодо створення комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська школа мистецтв № 3 в місті Біла Церква».
 
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3 Статуту КЗ БМР Білоцерківська музична школа № 3, затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 22.12.2016 року № 398-22-VII, Комунальний заклад Білоцерківської міської ради Київської області Білоцерківська музична школа № 3 - початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад (школа естетичного виховання) - є початковою ланкою спеціалізованої мистецької освіти, належить до системи позашкільної освіти у сфері культури, заснований Білоцерківською міською радою Київської області на комунальній формі власності. Заклад має статус державного закладу освіти, підзвітний та підпорядкований відділу культури та туризму Білоцерківської міської ради.
Пунктом 2.1 Статуту передбачено, що заклад є юридичною особою, діє на підставі статуту, затвердженого засновником, має круглу печатку, кутовий штамп та інші штампи і обслуговується централізованою бухгалтерією відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради.
Керівництво закладом здійснює його директор, який призначається та звільняється з посади начальником відділу культури та туризму Білоцерківської міської ради (п. 5.1, 5.2 Статуту).
Відповідно до пункту 5.3 Статуту керівник закладу, зокрема,  призначає на посади та звільняє з посад педагогічних та інших працівників  закладу; за дорученням відділу культури представляє заклад в усіх підприємствах, установах та організаціях.
Відповідно  п. 6.1 Положення про Відділ культури і туризму Білоцерківської міської ради, затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради від 30.08.2018 року за № 2569-55-04, начальник відділу затверджує в установленому порядку штатні розписи підвідомчих закладів культури ( а.с. 182, т. 1).
Відповідно до наказу Міністра  культури України № 192 від 13.03.2019 року надано право керівникам мистецьких шкіл у разі виробничої необхідності змінювати штати окремих структурних підрозділів або вводити посади ( крім керівних), не передбачені штатними нормативами для даного закладу, у межах максимальної кількості посад та фонду оплати праці, доведеного лімітними довідками на відповідний період. ( а.с. 69, т. 2)
 
Як вбачається зі штатного розпису КЗ БМР Білоцерківська музична школа № 3 станом на 01.01.2020 року, затвердженого начальником  Відділу культури і туризму БМР Ковальською Ю.І.,  штат школи складає 25,39 штатних одиниць ( а.с. 167, т. 1).
Відповідно до вказаного штатного розпису та  тарифікаційного списку педагогічних працівників станом на 01.01.2020 року  викладач - спеціаліст першої категорії музично-теоретичного відділу  ОСОБА_1 мала тижневе навантаження 24 години, що становило 1,33 ставки. ( а.с. 167-171, т. 1).
 
Відповідно до змісту наказу № 07/2-ОД від 27 серпня 2020 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників», за підписом в.о. директора КЗ  БМР БМШ № 3 ОСОБА_11, у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці та відсутністю обсягу робіт та з організаційно-виробничими обставинами щодо затвердженого контингенту учнів на 2019-2020 навчальний рік в кількості 81 відповідно до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 565 від 13.08.2019 року, наказано :
- підготувати та внести зміни в штатний розпис у зв`язку з скороченням чисельності працівників за посадами з 15.12.2020 року;
- з 15.12.2020 року вивести із штатного розпису шляхом скорочення посади: викладач-спеціаліст 1 категорії - 0,25 ставки; концертмейстер-спеціаліст 1 категорії - 0,25 ставки; викладач-спеціаліст 1 категорії - 0,89 ставки; секретар - 0,5 ставки, костюмер - 0,5 ставки, завідувач господарством - 0,5 ставки, слюсар-сантехнік - 1 ставка ( а.с. 78-79, т. 1).
 
Як вбачається зі штатного розпису КЗ БМР БМШ № 3, в штатному розписі значаться  4 посади викладачів-спеціалістів першої категорії: викладач спеціаліст першої категорії (відділ фортепіано) - 1,89 ставки;  викладач-спеціаліст першої категорії (відділ струнно-щипковий) - 0,39 ставки; викладач-спеціаліст першої категорії ( відділ баяна-акордеона) - 2,22 ставки; викладач-спеціаліст першої категорії музично-теоретичного відділу (посада позивача)  - 1,33 ставки ( а.с. 167-168, т.1 ).
 
Разом з тим, наказом в.о. директора КЗ БМР Білоцерківська музична школа № 3 від 01 вересня 2020 року  № 10-ОД  «Про попередження працівників КЗ БМР БМШ № 3» про майбутнє скорочення штату та чисельності працівників КЗ БМР БМШ № 3» було зазначено:  вивести із штатного розпису шляхом скорочення чисельність працівників, а саме за посадами:   викладач-спеціаліст 1 категорії - 0,25 ставки; концертмейстер-спеціаліст 1 категорії - 0,25 ставки; викладач-спеціаліст 1 категорії - 0,89 ставки; секретар - 0,5 ставки, костюмер - 0,5 ставки, завідувач господарством - 0,5 ставки, слюсар-сантехнік - 1 ставка.
Таким чином, у наказі про попередження працівників про скорочення штату та чисельності працівників  зазначено лише посади, що підлягають скороченню, проте наказ не містить  назви відділів, в яких скорочуються зазначені посади ( враховуючи, що посада викладача-спеціаліста першої категорії згідно штатного розпису є у чотирьох відділах школи), також наказ не містить прізвищ  тих працівників, яких необхідно попередити про скорочення.
Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
Згідно з п. 11 глави 9 розділу 2 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах , організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18.06.2015 року, та які є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами усіх форм власності, з розпорядчим документом з кадрових питань (особового складу) обов`язково ознайомлюють згаданих у ньому осіб, які на першому примірнику документа чи на спеціальному бланку проставляють свої підписи із зазначенням дати ознайомлення.
Проте зі змісту  наказу № 10-ОД від 01.09.2020 року вбачається,  що даний наказ не містить прізвищ працівників,  які підлягають скороченню та яких необхідно попередити про скорочення, під текстом наказу не передбачено графи для ознайомлення працівників з наказом,  також під текстом  наказу відсутні підписи  працівників, посади яких підлягають скороченню,  в тому числі і позивача,  про ознайомлення з наказом.
Відповідно до акту від 10.09.2020 року, складеного за підписами в.о. директора школи ОСОБА_11, заступника директора ОСОБА_10 та вахтера ОСОБА_5 ,  10 вересня 2020 року в приміщенні кабінету № 19 о 16-45 год. в.о. директора школи ОСОБА_11 ознайомила ОСОБА_1 із наказами № 10-ОД від 01.09.2020 року, № 07-ОД від 27.08.2020 року про те, що її посада викладача буде скорочена, а вона буде звільнена у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників у грудні 2020 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.  ОСОБА_1 ознайомилася з текстом наказу № 10-ОД від 01.09.2020 року, № 07-ОД від 27.08.2020 року, але не погодилась із звільненням та відмовилась підписувати наказ № 10-ОД від 01.09.2020 року та акт про відмову від підпису про ознайомлення з наказом ( а.с. 100- 101, т.2).
 
Однак доводи представників відповідача про належне та своєчасне попередження  ОСОБА_1   про скорочення її посади, оскільки згідно з актом від 10.09.2020 року  позивач ознайомлена з наказом, проте відмовилась ставити підпис про ознайомлення, - колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в наказі від 27 серпня 2020 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників»  вказано попередити працівників про майбутнє скорочення до 15 жовтня 2020 року, а відтак,  відповідач не був позбавлений можливості надіслати копію відповідного документу  поштою або іншим чином виконати вимоги закону про персональне попередження працівника про майбутнє скорочення посади.
Разом з тим, враховуючи зміст наказу № 10-ОД від 01.09.2020 року, в якому відсутнє прізвище позивача, а також  відсутність будь-якого іншого документу, в якому було б зазначено, що скороченню підлягає саме посада ОСОБА_1 , а позивач - звільненню,  та з яким позивача ознайомлено,  колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо порушення відповідачем порядку та процедури звільнення позивача, оскільки належних доказів виконання відповідачем вимог ст. 49-2 КЗпП України щодо персонального попередження про наступне вивільнення ОСОБА_1 - матеріали справи не містять.
Подання в.о. директора КЗ БМР БМШ № 3 ОСОБА_11 на ім`я Голови первинної профспілкової організації ОСОБА_9 від 29 вересня 2020 року з проханням надати дозвіл на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України - неможливо вважати документом, що свідчить про персональне попередження ОСОБА_1 про скорочення її посади, оскільки даних про те, що такий документ було доведено до відома позивача - матеріали справи не містять.
Також не зазначено про конкретних працівників, посади яких скорочуються, і в самому наказі № 18-ОД «Про внесення змін до штатного розпису КЗ БМР БМШ № 1 та скорочення чисельності працівників» від 16 грудня 2020 року, що став підставою для видачі наказу про розірвання трудового договору із ОСОБА_1 .
Так, у зазначеному наказі від 16 грудня 2020 року вказано:
- ввести в дію новий штатний розпис КЗ БМР БМШ № 3;
- вивести із штатного розпису шляхом скорочення чисельності працівників, а саме за посадами : викладач-спеціаліст 1 категорії - 0,25 ставки, завідуючий відділу баян-акордеон - 1, концертмейстер-спеціаліст 1 категорії - 0,25 ставки, викладач-спеціаліст 1 категорії - 0,89 ставки, секретар - 0,5 ставки, костюмер - 0,5 ставки, завідувач господарством - 0,5 ставки, слюсар-сантехнік - 1 ставка ( а.с. 107, т. 2).
 
Таким чином, враховуючи, що у жодному з наказів ( № 10-ОД від 01.09.2020 року, № 18-ОД від 16.12.2020 року, які зазначені як підстава для звільнення позивача з роботи ) не зазначено, що скорочується посада, яку займає саме ОСОБА_1 , не зазначено її прізвища,  не виконано вимог закону щодо персонального попередження позивача про майбутнє вивільнення,  то наказ № 35-К від 16 грудня 2020 року   про розірвання трудового договору з викладачем-спеціалістом 1 категорії ОСОБА_1 правильно визнаний судом першої інстанції незаконним. 
Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що наказом від 16 грудня 2020 року було скорочено посаду викладача музично-теоретичного відділу, яку займала ОСОБА_1 - є безпідставними, оскільки в жодному з вищевказаних наказів  не конкретизовано, посади викладачів-спеціалістів 1 категорії якого відділу підлягають скороченню, та не зазначено прізвищ працівників, які займають ці посади.
 
Відповідно до ч. 2-3 ст. 49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Разом з тим, жодних даних про те, що одночасно з попередженням про звільнення ОСОБА_1 було запропоновано будь-яку іншу роботу - матеріали справи не містять.
Акти від 17 вересня 2020 року та від 24 вересня 2020 року  про те, що ОСОБА_1 була запропоновано перейти на посаду секретаря КЗ БМР БШМ № 3 з навчальної частини (тобто інший навчальний заклад),  не містять даних про те, що вказана пропозиція була здійснена у зв`язку зі скороченням посади, яку займала ОСОБА_1 та у зв`язку з попередженням про звільнення, а лише містять посилання на те, що вказана пропозиція була зроблена з метою отримання  більшої заробітної плати у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 педагогічного навантаження, а також відсутністю фахової освіти, яка дає можливість працювати викладачем образотворчого мистецтва ( а.с. 97-98, т.2).
 
Також обґрунтованими є висновки суду першої інстанції щодо порушення порядку отримання згоди на звільнення від виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 2- 5 ст. 43 КЗпП України, у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.
Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.
У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом.
Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.
 
Як вбачається з матеріалів справи, згоду щодо розірвання трудового договору з позивачем надала одноособово  голова первинної профспілкової організації ОСОБА_9, зазначивши у повідомленні від 16 грудня 2020 року про те, що первинна профспілкова організація КЗ БМР БМШ № 3 розглянула подання від 29.09.2020 року та надає погодження на звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, в тому числі ОСОБА_1 ( а.с. 104, т. 2).
Разом з тим, даних про те, коли саме виборний орган профспілкової організації розглядав подання від 29.09.2020 року,  у зв`язку з чим подання розглянуто без присутності працівника, на якого воно винесено, - матеріали справи не містять.
Враховуючи, що  сторони визнали в судовому засіданні, що в КЗ БМР БМШ № 3 діє профспілкова організація та було утворено її виборний орган,   то надання згоди на звільнення  позивача одноособово головою профспілки ОСОБА_9 , а не за рішенням виборного органупервинної профспілкової організації, є порушенням вимог ст. 43 КЗпП України та  п. 10 ст. 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
 
Посилання представників відповідача в апеляційній скарзі на неправильність висновку суду першої інстанції щодо виконання рішення суду про поновлення на посаді директора школи ОСОБА_3 - не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позову, оскільки зазначений висновок суду правового значення для даної справи не має, а загальний висновок суду щодо предмету спору про незаконність звільнення позивача є вірним.
Доводи апеляційної скарги відповідача Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради про те, що він є неналежним відповідачем у справі, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідно до рішення Білоцерківської міської ради № 84-06-VІІІ від 29 грудня 2020 року  Відділ культури і туризму Білоцерківської міської ради  було перейменовано в Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради.  Таким чином, юридична особа є тією самою, лише проведено перейменування.   
Як вбачається з матеріалів справи, Відділ культури і туризму Білоцерківської міської ради  є юридичною особою, ідентифікаційний код якої - 05458494. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних  осіб-підприємців та громадських формувань, Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради є юридичною особою з ідентифікаційним кодом 05458494. 
З огляду на викладене, та обставина, що відповідно до наказу №118 від 28.12.2020 року начальника Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради «Про зняття з фінансування на 2021 рік КЗ БМР БМШ №3» - було знято з фінансування на 2021 рік КЗ БМР Білоцерківська музична школа №3 та виключено даний заклад з облікової та фінансової документації у 2021 році, - не дає підстав вважати, що Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради є неналежним відповідачем по справі.
 
Посилання представників відповідача та ті обставини, що оскаржуваним рішенням суду ОСОБА_1 поновлена на роботу у  заклад, який припинив свою роботу в грудні 2020 року, в якому відсутній штат станом на 21.12.2020р., в заклад, який не має, та не мав свого приміщення із 31.01.2020р., в якому відсутнє фінансування на 2021-2023р.р., у заклад, в якому відсутній контингент учнів, та який 29.04.2021 виключений із Базової мережі комунальних закладів Білоцерківської міської ради, - не можуть бути прийняті до уваги як підстава для скасування рішення суду, оскільки позивача ОСОБА_1 було звільнено з порушенням встановленого законом порядку, що є підставою для поновлення працівника на роботі, а відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, Комунальний заклад Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3 зареєстрований в Реєстрі, юридична особа не ліквідована, не припинена ( а.с. 44, т. 1).
 
За змістом ст. 240-1 КЗпП України, у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.
Враховуючи, що відповідач  Комунальний заклад Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3 як юридична особа не ліквідований, висновок суду першої інстанції про поновлення позивача на роботі є правильним.
 
Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд вийшов за межі позовних вимог та дійшов висновків про незаконність порядку  і умов оплати праці, що були встановлені наказом відповідача від 03 вересня 2020 року.
Так, відповідно до  п. 4.10 Статуту Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3, обсяг педагогічного навантаження працівників закладу встановлюється керівником закладу згідно із законодавством. Норма годин на одну тарифну ставку педагогічних працівників закладу становить 18 навчальних годин на тиждень. Оплата роботи здійснюється відповідно до обсягу педагогічного навантаження. 
 
Наказом  в.о. директора КЗ БМР Білоцерківська музична школа № 3 ОСОБА_11 від 03 вересня 2020 року  № 11/1-ОД  «Про визначення педагогічного навантаження викладачам КЗ БМР БМШ № 3 на 2020-2021 н.р» встановлено обсяг тижневого навантаження  ОСОБА_1 - 1 година на тиждень, що становить 0,06 ставки.
Вказаним наказом визначено: централізованій бухгалтерії Відділу культури і туризму БМР  проводити нарахування заробітної плати педагогічним працівникам КЗ БМР БМШ № 3 пропорційно обсягу педагогічного навантаження на підставі табеля на заробітну плату ( а.с. 67-68, т. 2).
Виходячи зі змісту позовних вимог та предмету спору у даній справі ( визнання незаконним наказу від 16 грудня 2020 року про розірвання трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу), ОСОБА_1 не оскаржувала зазначений наказ від 03.09.2020 року, тому висновок суду першої інстанції про те, що позивача не було поставлено до відому за 2 місяці про запровадження змін діючих умов оплати праці в бік погіршення та що позивачу без належного попередження були змінені умови оплати, зроблені з порушенням норм процесуального права.
 
Враховуючи викладене також необґрунтованими є висновки суду першої інстанції про нарахування позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи  із встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати .
Згідно з ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.  
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Згідно п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством   розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору. 
Якщо   розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.
Таким чином, відповідно до Статуту Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3 та наказу в.о. директора КЗ БМР Білоцерківська музична школа № 3 ОСОБА_11 від 03 вересня 2020 року  № 11/1-ОД  «Про визначення педагогічного навантаження викладачам КЗ БМР БМШ № 3 на 2020-2021 н.р», оплата роботи викладачів здійснюється відповідно до обсягу педагогічного навантаження, нарахування заробітної плати педагогічним працівникам КЗ БМР БМШ № 3 проводилось пропорційно обсягу педагогічного навантаження на підставі табеля на заробітну плату.
З викладеного вбачається, що  позивачу ОСОБА_1 заробітна плата у розмірі 432 грн. 13 коп. за вересень 2020 року та за жовтень 2020 року  була нарахована пропорційно обсягу педагогічного навантаження ( 1 робоча година на тиждень), а тому прийняття судом для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати  - є необґрунтованим.
 
Відповідно до п. 2, 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю,  в  якому  відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата,   працівник   не   працював,   середня   заробітна  плата 
обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
При обчисленні середньої  заробітної  плати  за  останні  два місяці,  крім  перелічених  вище  виплат,  також  не  враховуються виплати за час,  протягом якого  зберігається  середній  заробіток працівника  (за  час виконання державних і громадських обов`язків, 
щорічної  і  додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
Таким чином, виходячи з довідки про заробітну плату ОСОБА_1 ( а.с. 80, т. 1), враховуючи, що позивач у листопаді 2020 року перебувала на лікарняному та розмір її заробітної плати склав 34 грн. 57 коп., колегія суддів вважає необхідним взяти для розрахунку розмір заробітної плати, отриманої позивачем у вересні та жовтні 2020 року, по 432 грн. 13 коп. щомісячно.  
Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача слід обчислювати відповідно до п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, шляхом множення тарифної ставки, обчисленої пропорційно кількості відпрацьованих годин за вересень та жовтень 2020 року, на кількість місяців розрахункового періоду : 432 грн. 13 коп. х 6 місяців = 2592 грн. 78 коп. 
 
            Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником   або   уповноваженим   ним   органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,  втрати  нормальних життєвих  зв`язків  і  вимагають  від  нього додаткових зусиль для організації свого життя.
            Судом першої інстанції правильно встановлено, що незаконне звільнення позивача з роботи порушило  її законні права, призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від додаткових зусиль для організації свого життя, чим їй спричинено моральні страждання. Тому суд дійшов вірного висновку про необхідність стягнення на користь позивача відшкодування завданої моральної шкоди, визначивши її розмір в сумі 2000 грн.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, рішення суду в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним наказу від 16 грудня 2020 року про розірвання трудового договору з ОСОБА_1 , поновлення позивача на роботі та відшкодування моральної шкоди - ухвалене  з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу в цій частині слід залишити без задоволення, а рішення суду  - залишити без змін. 
 
Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Встановивши, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні з порушенням норм процесуального права зробив висновки щодо порядку і розміру нарахованої позивачу заробітної плати, яка є підставою для нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині та необхідності зміни оскаржуваного рішення в частині розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
У зв`язку з цим четвертий абзац резолютивної частини рішення необхідно викласти у новій редакції, зазначивши  про стягнення з Управління   культури і туризму Білоцерківської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі  2592 грн. 72 коп. та загального розміру стягнення - 4592 грн. 72 коп.
В іншій частині рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2021 року слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Управління культури і туризму  Білоцерківської міської ради та Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа №3 -  задовольнити частково.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2021 року -  змінити в частині розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з чим четвертий абзац резолютивної частини рішення викласти у такій редакції: 
Стягнути з Управління   культури і туризму Білоцерківської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі   2592 грн. 72 коп. та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, всього до стягнення  - 4592 грн. 72 коп.
В іншій частині рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 17 грудня 2021 року.

    Суддя  - доповідач:                                                                   Ящук Т.І. 

                        Судді:                                                                      Махлай Л.Д.
                                                                                                         
                                                                                                         Немировська О.В.