Ухвала
Іменем України 
04 жовтня 2021 року
м. Київ
Справа № 638/7637/18
Провадження № 51 – 4241 ск 21
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу законного представника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 08 червня 2021 року щодо ОСОБА_6 , 
встановив:
Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 186 ч. 2, ст. 187 ч. 1, ст. 185 ч. 3, ст. 122 ч. 1, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Не погодившись із вказаним вироком суду, законний представник ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , оскаржила його в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, подавши апеляційну скаргу.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08 червня 2021 року апеляційну скаргу законного представника потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_4 задоволено частково, а вирок районного суду змінено в частині вирішення цивільного позову та стягнуто з засудженого ОСОБА_6 на користь неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 в особі його законного представника ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.
В решті вирок залишено без зміни.
У скарзі порушується питання про перегляд  судових рішень в касаційному порядку. 
Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2021 року вказану касаційну скаргу представника потерпілого залишено без руху та надано їй п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків, який обчислювався з дня отримання нею копії ухвали, і їй було вказано на недоліки поданої нею касаційної скарги та зазначено про необхідність їх усунення. 
Зокрема, відповідно до вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України представнику потерпілого було вказано про необхідність зазначити в чому саме, на її думку, полягає незаконність чи необґрунтованість вироку та ухвали суду відповідно до положень ст. 438 ч. 1 КПК України і доводи на обґрунтування цього.  Особі було зазначено, що відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність   (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Крім того, ОСОБА_4 було зазначено про необхідність виконання вимог ст. 427 ч. 3, ч. 6, ст. 436 КПК України.
На виконання зазначеної ухвали Верховного Суду від 06 вересня 2021 року представник потерпілого подала касаційну скаргу в новій редакції, проте усіх недоліків поданої нею касаційної скарги не усунула з огляду на таке. 
Так, ОСОБА_4 , хоч і вказує свою вимогу до суду касаційної інстанції щодо скасування судових рішень, проте в порушення ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України вона не зазначає у чому, на її думку, полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень згідно зі ст. 438 ч. 1 КПК України. 
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, ОСОБА_4 не вказала на конкретні порушення закону, які, на її думку, є підставами для скасування судових рішень і які істотні порушення вимог кримінального процесуального закону чи неправильне застосування кримінального закону допущені судами при їх винесенні, конкретних доказів і аргументів в обґрунтування кожної позиції не навела, зазначивши лише загальні вимоги закону.
Крім того, представником потерпілого не зазначено прохання щодо судових рішень з врахуванням повноважень касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених     ст. 436 КПК України. 
Таким чином, представник потерпілого ОСОБА_4 вказаних вимог щодо своєї касаційної скарги не виконала та усіх недоліків своєї касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 06 вересня 2021 року, не усунула. 
За обставин того, що ОСОБА_4 не усунула усіх недоліків своєї касаційної скарги, яка була залишена без руху, її касаційна скарга підлягає поверненню на підставі              ст. 429 ч. 3 п. 1 КПК України.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ст.ст. 427, 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу законного представника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього потерпілого  ОСОБА_5 , на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2021 року  та ухвалу Харківського апеляційного суду від 08 червня 2021 року щодо ОСОБА_6 повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3