ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/16212/18
адміністративне провадження № К/9901/25478/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу №  826/16212/18
за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплектсервіс-2017» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва (суддя Огурцов О. П.) від 03 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду (склад колегії суддів: Кузьмишина О. М., Костюк Л. О., Кобаль  М. І.) від 02 вересня 2020 року,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплектсервіс-2017» (далі - ТОВ «Комплектсервіс-2017») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15 травня 2018 року № 1302615147 та №  1292615147.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року у справі № 826/5021/17, залишеним в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року, скасовано наказ від 06 квітня 2017 року № 2487 на підставі якого проведено перевірку за результатами якої прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Також позивач зазначав про те, що ним не було допущено посадових осіб відповідача до проведення перевірки.
3. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року, позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 15 травня 2018 року № 1302615147 та №1292615147.
Стягнуто на користь ТОВ «Комплектсервіс-2017» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у м. Києві понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 5000 грн. 
Стягнуто з ГУ ДФС у м. Києві на користь Окружного адміністративного суду міста Києва судовий збір у розмірі 14 210 грн. 
4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 05 жовтня 2020 року ГУ ДПС у м. Києві звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Комплектсервіс-2017» в задоволенні позову.
5. 05 жовтня 2020 року касаційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (склад колегії суддів: ОСОБА_1 - головуючий суддя, Гімон М. М., Усенко Є. А.).
6. Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року, після усунення недоліків, відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву. Витребувані матеріали справи.
7. 12 січня 2021 року до Верховного Суду від ТОВ «Комплектсервіс-2017» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просить відмовити ГУ ДПС у м. Києві у задоволенні касаційної скарги, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року залишити без змін.
8. На підставі розпорядження в. о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 1761/0/78-21 від 20 вересня 2021 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 07 вересня 2021 року № 1942/0/15-21 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку».
9. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня 2021 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.
10. Ухвалою Верховного Суду справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у попередньому судовому засіданні.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06 квітня 2016 року начальником Головного управління ДФС у м. Києві відповідно до вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України) на виконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року у справі № 754/12917/16-к, що винесена під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 32016100030000003, внесеного до ЄРДР від 15 січня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України видано наказ «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Комплектсервіс-2017» (код 38578491)», яким наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Комплектсервіс-2017» (код 38578491) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01 січня 2014 року по 01 жовтня 2016 року тривалістю 5 робочих днів з 07 квітня 2017 року.
12. 07 квітня 2018 року складено акт про відмову від підпису направлення, в якому зазначено про те, що під час виїзду на податкову адресу ТОВ «Комплектсервіс-2017»з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Комплектсервіс-2017» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01 січня 2014 року згідно наказу від 06 квітня 2017 року № 2487 встановлено (зафіксовано) факт відмови від підпису направлень від 07 квітня 2017 року заступником директора Плішко Демидом Володимировичем, який має право підпису згідно довіреності від 01 квітня 2013 року.
13. ТОВ «Комплектсервіс-2017» на ім`я начальника ГУ ДФС у м. Києві направлено повідомлення від 07 квітня 2017 року № 13а, в якому ТОВ «Комплектсервіс-2017» повідомляло про те, що 07  квітня 2017 року головним державним ревізором-інспектором Бондар О. Ю., представником ГУ ДФС у місті Києві, вручено під підпис представнику ТОВ «Комплектсервіс-2017» Плішко Д. В. ксерокопію (включаючи підпис) наказу № 2487 від 06 квітня 2017 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Комплектсервіс-2017», однак представником позивача не було допущено державного інспектора-ревізора до проведення перевірки про що йому запропоновано скласти акт про недопуск до перевірки.
14. Головним державним ревізором-інспектором Бондарем О. Ю. складено акт про відмову від підпису направлення, який було підписано представником ТОВ «Комплектсервіс-2017». Інших актів складено не було.
15. В подальшому, ГУ ДФС у м. Києві відповідно до наказу від 06 квітня 2017 року № 2487 проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Комплектсервіс-2017» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01  січня 2014 року по 01 жовтня 2016 року, за результатами якої складено акт від 21 квітня 2017 року № 64/26-15-14-07-02-10/38578491.
16. За результатами проведеної перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем вимог пунктів 44.1, 44.6 статті 44, статті 134, пунктів 138.1, 138.2, 138.4, 138.5 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 14 902 272 грн та порушення вимог пунктів 44.1, 44.6 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.6, 201.10 статті 201 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму сумі 14 800 087 грн.
17. На підставі зазначеного акта відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від  15  травня 2017 року, якими збільшено суми грошового зобов`язання:
- № 1302615147 за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 18 421 316,25 грн, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями на 3 684 263,25 грн;
- № 1292615147 за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 17 018 951,25 грн у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями на 2 116 679,25 грн.
18. При цьому судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року у справі № 826/5021/17 за позовом ТОВ «Комплектсервіс-2017» до ГУ ДФС у м. Києва про визнання протиправним та скасування наказу, позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 06 квітня 2017 року № 2487, виданий ГУ ДФС у м. Києві.
19. Зокрема, вказаним рішенням суду встановлено, що у межах спірних правовідносин відсутні обставини, з якими положення підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України пов`язують можливість призначення та проведення перевірки, а тому наказ відповідача від 06 квітня 2017 року № 2487 про проведення виїзної позапланової перевірки позивача суперечить нормам ПК України, а тому є протиправним.
Також вказаним рішенням суду встановлено, що позивачем не було допущено посадових осіб відповідача до проведення перевірки на підставі наказу від 06 квітня 2017 року № 2487, що підтверджується листом-повідомленням позивача від 07 квітня 2017 року № 13а про відмову платника податків від проведення документальної позапланової виїзної перевірки.
20. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року залишено без змін.
21. Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
22. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що оскільки наказ, який був підставою для проведення перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень визнано протиправним та скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили, прийняті за результатами такої перевірки акти індивідуальної дії також підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
23. Такий висновок судів обґрунтовано тим, що визнання незаконною документальної позапланової невиїзної перевірки, проведеної відповідачем, є безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
24. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.
25. Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) - неврахування судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
26. Зокрема в доводах касаційної скарги відповідач зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували підпункт 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України без врахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 січня 2020 року у справі № 826/16348/13-а, щодо застосування вказаних правових норм у подібних правовідносинах.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
27. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України (тут і далі, в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), виходить з такого.
28. Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.
29. Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
30. Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України передбачено, що перевірка може проводитись у випадку, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть протягом 10 робочих днів пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства.
31. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 78.4 статті 78 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
32. Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.
33. Лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок є належною підставою для прийняття наказу про проведення перевірки.
34. Враховуючи, що наказ податкового органу від 06 квітня 2017 року № 2487 про проведення перевірки позивача, на підставі якого проведено перевірку, за результатами якої складено спірні податкові повідомлення-рішення, визнано протиправним та скасовано в судовому порядку з підстав його протиправності, Верховний Суд дійшов висновку про порушення податковим органом порядку проведення перевірок, визначених пунктом 78.4 статті 78 підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України.
35. Встановлена у судовому порядку незаконність проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача унеможливлює виникнення правових наслідків такої, у тому числі, визначення за її наслідками зобов`язання оскаржуваним у цій справі податковим повідомленням-рішенням.
36. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 804/388/16 відсутність законних підстав для проведення перевірки, скасування у судовому порядку наказу на проведення такої перевірки, має правовим наслідком визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, винесених за результатами такої перевірки. 
37. Окрім цього, Суд звертає увагу на те, що схожий підхід до застосування норм права за встановлених обставин скасування наказу про проведення перевірки на підставі судового рішення, що набрало законної сили, підтверджується чіткою та послідовною практикою Верховного Суду, зокрема постановами від 03 червня 2021 року у справі № 822/1660/18, від 21 січня 2021 року у справі № 826/3200/14, від 20 жовтня 2021 року у справі № 815/94/16, а також у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд від 21 лютого 2020 року у справі №  826/17123/18.
38. Підсумовуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо неправомірності нарахування позивачу грошових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями від 15 травня 2018 року № 1302615147 та №  1292615147.
39. Доводи касаційної скарги про неврахування судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 січня 2020 року у справі № 826/16348/13-а, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки фактичні цієї справи та справи, яка розглядається не є подібними. 
40. Колегією суддів встановлено, що всі інші доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права не знайшли підтвердження.
41. Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 826/16212/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                 М. М. Яковенко
Судді                                                                                                    І. В. Дашутін
                                                                                                    О. О. Шишов