ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7868/21 Справа № 204/5112/21 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В., 
за участю секретаря Колесової А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Верховного суду Касаційного адміністративного суду, Кабінету міністрів України, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди за рахунок держави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі позовом ОСОБА_2 в частині позовних вимог до Держави України в особі Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду та Верховного суду Касаційного адміністративного суду, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди за рахунок держави. Позовну заяву ОСОБА_2 , в частині позовних вимог до Кабінету міністрів України, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди за рахунок держави, передано на розгляд Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_2 просить ухвалу суду від 16 липня 2021 року скасувати та повернути справу на повторний розгляд до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська у новому складі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.
У відзиві на апеляційну скаргу Дніпропетровський окружний адміністративний суд просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу суду від 16 липня 2021 року залишити без змін, посилаючись на її законність та обгрунтованість.
У відзиві на апеляційну скаргу Третій апеляційний адміністративний суд просить ухвалу суду від 16 липня 2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу Кабінету міністрів України просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу суду від 16 липня 2021 року залишити без змін, посилаючись на її законність та обгрунтованість.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права .
       Відповідно до пункту першого частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
       Відповідно до ч.11 ст. 49 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом. 
       Тлумачення норми свідчить, що на законодавчому рівні встановлено імунітет суду, і він не може бути відповідачем у цивільній справі. Наявність імунітету, за своєю суттю, є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію незалежно та неупереджено.
       Європейський суд з прав людини зауважив, що питання імунітету суддів вже зустрічалося при розгляді однієї зі справ, і в ній Суд дійшов висновку, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя. Суд також постановив, що з огляду на обставини тієї справи таке обмеження було пропорційним (Плахтєєв та Плахтєєва проти України (Plakhteyev and Plakhteyeva v. Ukraine), N 20347/03, § 36, від 12 березня 2009 року).
       Висновок про недопустимість суду бути відповідачем у цивільній справі дозволяє зробити і тлумачення ст.ст. 1174, 1176 ЦК України.
       Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду, покладається на державу, а не на суд.
       Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Належним відповідачем у спорах про відшкодування шкоди, заподіяної судом, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.
       Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 6 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне відповідальність, установлену законом.
       Закони України не передбачають можливості розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.
       Оскарження діяльності суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.
       Вчинення (не вчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.
       Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.
       Оскарження вчинення (не вчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).
       Приписи “заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства” (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), “позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства” (пункт 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України) стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами відповідно цивільного чи адміністративного судочинства, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.
       З матеріалів справи вбачається, у липні 2021 року на електронну адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Держави України в особі Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Верховного суду Касаційного адміністративного суду, Кабінету міністрів України, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди за рахунок держави
       Позивач ОСОБА_2 у своєму позові посилається на частину шосту статті 1176 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі позовом ОСОБА_2 в частині позовних вимог до Держави України в особі Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду та Верховного суду Касаційного адміністративного суду, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди за рахунок держави.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №454/3208/16-ц викладені висновки, що позовні вимоги про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), а також вимоги про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.
       Позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду, можуть бути предметом розгляду у випадках, передбачених статтею 1176 ЦК України.
       У разі надходження позовної заяви з вимогами про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій або про відшкодування завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду (судді) шкоди з підстав, не передбачених статтею 1176 ЦК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України).
       Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Держави України в особі Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду та Верховного суду Касаційного адміністративного суду. 
       Щодо пред`явлених позовних вимог ОСОБА_2 в частині до Держави України в особі Кабінету міністрів України, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди за рахунок держави, слід зазначити, відповідно до вимог ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань.
       Відповідно до ч.15 ст.27 ЦПК України позови до декількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред”являються за місцем проживання або місце знаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. 
       Згідно ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
       Зареєстрованим місцезнаходженням одного з відповідачів – Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області є вул. Челюскіна, буд. 1 у м. Дніпрі, що відноситься до Шевченківського району міста Дніпра та територіально відноситься до Бабушкінського районного суду м.Дніпра.
       Таким чином, судом першої інстанції обгорунтовано передано позовну заяву в частині позовних вимог позивача ОСОБА_2 до Держави України в особі Кабінету міністрів України, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди за рахунок держави за територіальною підсудністю на розгляд до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська - за місцезнаходженням одного з відповідачів - Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області.
       Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є необгрунтованими.
       Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали суду є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків ухвали суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність ухвалу суду в апеляційній скарзі не наведено, тому ухвалу суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 липня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді  Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова