СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року                                     м. Харків                        Справа № 922/2972/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя  Ільїн О.В.,
при секретарі судового засідання Стойки В.В.,
за участю представників сторін:
від позивача, Перевощикова Т.М., 
від інших, не прибули,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Конвекс Інтернешнл ГмбХ", місто Кельн,  Німеччина (вх.№3338 Х/2)  на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.10.2021 (суддя –  Калініченко Н.В., постановлена в м. Харкові 18.10.2021 о 12:24 год., повний текст складено 19.10.2021),
у справі №922/2972/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Конвекс Інтернешнл ГмбХ", м.Кельн,  Німеччина, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталекс Профі", м. Вовчанськ, Харківська область,
про визнання недійсними рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Конвекс Інтернешнл ГмбХ", звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталекс Профі", про визнання недійсним положення     пункту 8.1. контракту № UA-2019-35 від 22 липня 2019 року.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 30 липня 2021 року прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Конвекс Інтернешнл ГмбХ" до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2972/21, розгляд якої ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду Харківської області по справі № 922/2972/21 від 18.10.2021 р. провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Конвекс Інтернешнл ГмбХ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталекс Профі" про визнання пункту контракту недійсним - закрито.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що зазначений спір не підлягає вирішенню у господарських судах України.
Не погодившись з прийнятою судом першої інстанцією ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Конвекс Інтернешнл ГмбХ" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 18.10.2021 у справі № 922/2972/21 та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.
Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги положення Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» а саме ст.38  та ст.39 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність». Наполягає, що судом першої інстанції не досліджено у повному обсязі суб`єктний склад  учасників справи, характер спору та, відповідно, «патологічність» арбітражної угоди та помилково закрив провадження у справі.
Крім того, судом не враховано, що предметом по справі є саме визнання недійсним положення пункту 8.1. Контракту (саме арбітражної оговорки). Висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12.03.2018 р. у справі № 907/637/17, на які послався суд першої інстанції не можуть бути застосовані у цій справі, оскільки відповідач має місце реєстрації на території України, а заявлені до нього вимоги відносяться саме за  підвідомчістю до Господарського суду Харківської області.
Суд першої інстанції помилково роз`яснив, що виконання договору пов`язано із застосуванням законодавства Федеративної  Республіки Німеччина  із представленням позовів виключно до міста Кельн.  Проте, в порушення ч.2 ст.231 ГПК України судом цілком формально виконано вимоги ч.2 ст.231 ГПК України, оскільки судом не вказано жодних ідентифікуючих даних судової установи, щодо якої йому надано роз`яснення. Більш того, судом першої інстанції надано роз`яснення щодо районних судів Німеччини, які вирішують цивільні спори, якщо вартість позову не перевищує 5 тисяч євро. Проте,  сума заборгованості відповідача за контрактом є значно більшою і становить 52 559,41 євро.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено колегію суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Тихий П.В., суддя Терещенко О.І.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.11.2021  відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Конвекс Інтернешнл ГмбХ" на ухвалу  господарського суду Харківської області від 18.10.2021 по справі № 922/2972/21, встановлено учасникам справи строк для подання письмових пояснень та призначено розгляд справи на 01.12.2021 р,
У зв`язку з перебуванням на лікарняному  головуючого по справі  судді Гези Т.Д., на підставі розпорядження керівника апарату суду від  30.11.2021 р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями за наслідками якого визначено колегію суддів: головуючий суддя  Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Ільїн О.В.  
У судовому засіданні, яке було призначено на 01.12.2021 р. оголошувалася перерва до  07.12.2021 р.
Представник позивача приймав участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції,  яка була призначена за  його клопотанням.
У судових засіданнях представник позивача підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі. 
Представник відповідача у судові засідання  не з`явився. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Явка представників сторін не визнавалася обов`язковою.  
Відповідно до приписів  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. ( ст.271 ГПК України). 
Частиною 1 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Заслухавши  доповідь головуючого по справі ( суддю доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши представника заявника апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на нижче викладене.   
Як вбачається з матеріалів справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Конвекс Інтернешнл ГмбХ", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталекс Профі", про визнання недійсним положення     пункту 8.1. контракту № UA-2019-35 від 22 липня 2019 року.
Ухвалою Господарського суду Харківської області по справі № 922/2972/21 від 18.10.2021 р. провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Конвекс Інтернешнл ГмбХ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталекс Профі" про визнання пункту контракту недійсним - закрито.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що зазначений спір не підлягає вирішенню у господарських судах України.
Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на нижче викладене. 
Згідно з  статтею 3 Господарського процесуального кодексу України  судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.
Відповідно до приписів ст.366 Господарського процесуального кодексу України, підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. ( ст.365 ГПК України)
Порядок врегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з іншими, ніж український, визначений  Законом України "Про міжнародне приватне право", в розумінні якого іноземний елемент - це ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, зокрема, якщо хоча б один учасник правовідносин є іноземною юридичною особою (пункт 2 частини першої  статті 1 вказаного Закону).
Судом першої інстанції встановлено, що  спірні правовідносини сторін виникли на підставі Контракту UA-2019-35   від 22.07.2019 р. , укладеного у місті Кельн між Фірмою Конвекс Интернешнл ГмбХ, що є нерезидентом, юридичною особою Федеративної Республіки Германії та Товариством з обмеженою відповідальністю  «Сталекс Профи», яке є резидентом та зареєстровано у місті Вовчанськ, Харківська область,  Україна.
Законом України "Про міжнародне приватне право"  встановлені підстави визначення підсудності справи з іноземним елементом судам України, що по відношенню до норм  Господарського процесуального кодексу  України  , які визначають загальні правила підвідомчості та підсудності господарських справ, є спеціальними.
Відповідно до пункту 1 частини першої  статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право"  суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони прямо передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності, коли таке право у сторін відсутнє (стаття 77 вказаного Закону).
Таким чином,  Закон України "Про міжнародне приватне право"  закріплює право сторін відповідної угоди на вибір підсудності справи з іноземним елементом, тобто на укладення так званої "пророгаційної угоди", що, в свою чергу, не лише обґрунтовує компетенцію обраного суду, але й виключає можливість вирішення такого спору в суді іншої держави.
Згідно з  статтею 43 Закону України "Про міжнародне приватне право"  сторони договору відповідно до статей  5  та  10  цього  Закону  можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.
У даному випадку умовами Контракту  сторони не передбачили підсудність спорів, які виникають з його виконання, судам України, оскільки у п. 8.1 Контракту   UA-2019-35   передбачено, що: " Продавец и Покупатель примут все меры для  разрешение дружеским образом всех споров и разногласий, могущих возникнуть из/или в связи с настоящим Контрактом. В случае, если  стороны не в состоянии прийти к дружественному соглашению, все споры и разногласия подлежат рассмотрению в суде г.Кельна в соответствии с действующим  законодательством Федеративной Республики Германии».
Тобто сторони дійшли згоди як про підсудність спору  так і про право, що підлягає застосуванню до Договору .
Судова колегія погоджується зі ствердженням заявника апеляційної скарги, що   стаття 76 Закону України "Про міжнародне приватне право"  передбачає й інші випадки підсудності справ з іноземним елементом судам України, зокрема якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача. 
Про те, це підстава  є "послідуючими" після договірної підсудності і є визначальними лише у випадку відсутності будь-якої домовленості сторін про вибір суду.
Відповідно до пункту 1 частини першої  статті 1 Закону України "Про міжнародне приватне право"  приватноправові відносини визначені як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи.
Досягнення домовленості про застосування права іншої країни і визначення виключної юрисдикції компетентного суду цієї країни у правовідносинах сторін, що ґрунтуються на вказаних принципах, вказує на пріоритетний характер такої домовленості, оскільки вона не суперечить встановленому національним законодавством порядку врегулювання таких правовідносин.
З огляду на те, що сторони не передбачили у Контракті підсудність спорів судам України, враховуючи відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень  статті 77 Закону України "Про міжнародне приватне право"  щодо виключної підсудності, а також беручи до уваги домовленість сторін, викладену у п.8.1 Контракту, судова колегія також дійшла до висновку, що цей  спір не підлягає вирішенню у господарських судах України.
При цьому, предмет спору по цій справі, ні яким чином не впливає на вище зазначений висновок, оскільки відповідно до приписів ст.204 Цивільного кодексу України дійсність (законність) правочину ( частини правочину) презюмується.   
Посилання у  апеляційній скарзі  на те, що судом першої  інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали  було неправильно застосовано положення  статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право"  судовою колегією не приймаються з огляду на вище викладене.
Що стосується посилання заявника апеляційної скарги на формальне виконання судом першої інстанції вимог ч.2 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.
По-перше,  формальне виконання судом першої інстанції вимог ч.2 ст.231 Господарського процесуального кодексу України не є безумовною підставою для  скасування ухвали суду.
По-друге, як зазначалося вище, предметом спору по цій справі є визнання недійсним п.8.1 Контракту (немайнова вимога), а тому твердження апелянта про не врахування судом при надання роз`яснення щодо районних судів Німеччини, які вирішують  цивільні спори, якщо вартість позову не перевищує 5 тисяч євро,   суми заборгованості за Контрактом, яка складає 52 559,41 євро,  в даному випадку є безпідставним.
Враховуючи вище викладене, судова колегія приходить до висновку, що ухавала судом першої інстанції прийнята з додержанням норм процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга не підлягає задоволенню,  а ухвала суду першої інстанції залишається без змін. 

Судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Конвекс Інтернешнл ГмбХ", місто Кельн,  Німеччина, на ухвалу Господарського суду Харківської області у справі № 922/2972/21 від 18.10.2021   – залишити без задоволення.
2.Ухвалу Господарського суду Харківської  області у справі № 922/2972/21 від  18.10.2021   – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського  процесуального кодексу України.      

Повний текст постанови складено   09.12.2021 

Головуючий суддя                                                                    О.І. Склярук

Суддя                                                                                          Р.А. Гетьман  

Суддя                                                                                          О.В. Ільїн