ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 р.	Справа № 524/7903/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Поліцейського роти № 1 батальйону патрульної поліції у м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції - сержанта поліції Заплатинського Сергія Олександровича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.03.2021, головуючий суддя І інстанції: Кривич Ж.О., м. Кременчук, Полтавської області, повний текст складено 22.03.21 року по справі № 524/7903/20
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції у м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Заплатинського Сергія Олександровича      
        третя особа:          Батальйон патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції  
          про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука з адміністративним позовом до Інспектора роти № 1 Батальйону ПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Заплатинського Сергія Олександровича (надалі також – відповідач), третя особа - Батальйон ПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3467225.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 березня 2021 року позовні вимоги задоволено.
Скасовано постанову Інспектора роти № 1 Батальйону ПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Заплатинського Сергія Олександровича серії ЕАМ № 3467225 від 23.11.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження по адміністративній справі закрито.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалення рішення без з`ясування всіх обставин справи, а також без надання їм належної правової оцінки, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, справу розглянути без його участі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував, що у справі наявні належні і допустимі докази винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі також - КУпАП). Звертає увагу, що інспектором патрульної поліції дотримано передбачену законодавством процедуру розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, що підтверджується відеозаписами з місця події, не досліджених судом першої інстанції під час розгляду справи. Просить урахувати висновки Верховного Суду, сформовані під час розгляду аналогічних справ.
Позивач та третя особа своїм правом на подання відзиву не скористалися.
Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України).
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 23.11.2020 поліцейський роти № 1 Батальйону ПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Заплатинський С. О. виніс постанову серії ЕАМ № 3467225 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 425 грн за ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
У постанові зазначено, що ОСОБА_1 23.11.2020 о 10 год. 03 хв., керуючи транспортним засобом Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 , у м. Кременчуці, повертаючи ліворуч з вулиці Миколаївська на вулицю Шевченка, на зелений основний сигнал світлофора не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався в зустрічному напрямку прямо, чим порушив п. 16.6 ПДР України.
Не погодившись із винесеною постановою, позивач звернувся до суду із позовом про її скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, а відповідно, і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015   року №   580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно зі статтею 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 (надалі – ПДР). 
За п. 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).
Згідно з п. 16.6. Правил дорожнього руху, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.
Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п. 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Законом України від 14 липня 2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» статтю 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.
Так, відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Як убачається з матеріалів справи, відповідачем на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення надано відеозапис, здійснений з патрульного автомобіля, з якого чітко вбачається, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , здійснив поворот ліворуч на зелений сигнал світлофора, не надавши дорогу транспортним засобам, що рухались в зустрічному напрямку прямо та повертали праворуч.
Окрім того, на відеозапису також зафіксовано, що після зупинки водія на вимогу поліцейського, ОСОБА_1 не заперечував, що здійснив поворот ліворуч на зелений сигнал світлофора, не надавши дорогу транспортним засобам, що рухались в зустрічному напрямку прямо та повертали праворуч.
При цьому, посилання позивача на те, що при виконанні ним маневру повороту ліворуч на зелене світло не було створено будь-яких перешкод автомобілям, що рухались у зустрічному напрямку, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що вчинення повороту ліворуч транспортного засобу, яким керував позивач, перед транспортними засобами, які розпочали рух у зустрічному напрямку не призвело до аварійної ситуації, не свідчить про відсутність для них перешкод у русі. При цьому, зазначене також не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку дотримання вимог п. 16.6 ПДР України.
У зв`язку з чим, такі твердження фактично зводяться до намагання уникнення від адміністративної відповідальності.
З урахуванням викладеного, підтверджено порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.6 ПДР України, у зв`язку з чим, позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Колегія суддів зазначає, що допущення поліцейським описки щодо місця вчинення адміністративного правопорушення саме по собі не може спростовувати факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.6 ПДР України та не може бути підставою для скасування оскаржуваної ним постанови.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.11.2018 у справі № 537/1214/17.
Відеозаписи, здійснені на відеокамеру поліцейського, є доказами у справі, оскільки згідно з Наказом МВС України № 111 від 27 березня 2009 року «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС» інспектор ДПС має право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3467225 від 23.11.2020 містить відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис «бодікамера ВІ 01049, відео з відеореєстратора автомобіля 6466».
Зазначені речові докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містять інформацію про обставини, які мають значення для справи, що узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постановах від 12.12.2018 у справі № 200/1010/17, від 16.08.2019 у справі № 524/126/17. 
Доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови спростовуються матеріалами справи та наданими відеозаписами.
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, а відповідно, і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Оскільки зазначеними доказами, що містяться в матеріалах справи в повній мірі підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3467225 від 23.11.2020 є неправомірною та підлягає скасуванню.
Посилання суду першої інстанції на п. 1.10 ПДР України є помилковим з огляду на те, що такий відноситься до загальних положень та надає визначення термінам, які наведені у цих Правилах.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, та приймаються колегією суддів у якості належних.
Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з невідповідністю висновків обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи приписи статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти № 1 батальйону патрульної поліції у м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції - сержанта поліції Заплатинського Сергія Олександровича  задовольнити.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.03.2021 по справі № 524/7903/20  скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін