Справа № 309/850/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        08 листопада 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
судді-доповідачки Готри Т. Ю.,
суддів Собослоя Г. Г., Кондора Р. Ю.,
з участю секретарки судового засідання Терпай С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник - адвокат Горват Іван Іванович, на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 9 червня 2021 року, ухвалене суддею Савицьким С.А.,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. 
Позов обґрунтував тим, що 02.05.2009 між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який цього ж дня зареєстрований у Хустському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану управління юстиції в Закарпатській області за актовим записом № 80.
За час перебування у шлюбі в них народилося троє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Зазначав, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, вона в березні 2020 року, залишивши дітей на нього, на більше як півроку виїхала за межі України, де знайшла іншого чоловіка та створила нову сім`ю.
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 23.11.2020 шлюб між ним та ОСОБА_2 було розірвано. 
Стверджував, що діти проживають разом із ним та знаходяться на його повному утриманні і вихованні, а відповідачка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча будучи працездатною, не маючою інших утриманців, маючи дохід і нерухоме майно у змозі сплачувати аліменти на утримання дітей. 
Посилаючись на наведені обставини просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 3 000 грн на кожного щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ними повноліття, а також вирішити питання про судові витрати. 

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 09.06.2021 позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 1 800 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17.03.2021.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн судового збору.

Додатковим рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 17.08.2021 заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Кричфалушія І.І. про ухвалення додаткового рішення з приводу понесених судових витрат на правничу допомогу задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень. 

Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 15.09.2021, зокрема поновлено ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник-адвокат Горват І.І., строк на апеляційне оскарження рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 09.06.2021.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник-адвокат Горват І.І., посилалась на незаконність та необґрунтованість рішення місцевого суду внаслідок порушення судом норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції належним чином не враховано про існування між сторонами спору щодо визначення місця проживання дітей і, як наслідок, нею заявлялося відповідне клопотання про зупинення провадження в цій справі до вирішення іншої справи з приводу визначення місця проживання дітей (провадження в якій є відкритим), однак суд у порушення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України безпідставно відмовив у задоволенні такого клопотання.
Вказувала, що оскаржене рішення суду не може вважатись законним та обґрунтованим і через те, що місцевим судом не враховано і не могло бути враховано висновок органу опіки і піклування Хустської РДА від 15.07.2021 про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей із нею, оскільки такий висновок наданий лише після винесення судового рішення.
Також посилалась на безпідставне стягнення з неї судом на користь держави 908 грн судового збору, оскільки позивач був звільнений від сплати такого в силу приписів п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
За наведених вище обставин просила оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 не скористався.
У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Горват І.І. апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав наведених у ній.

Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Кричфалушій І.І. апеляційну скаргу не визнав, просив таку залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що сторони з 02.05.2009 перебували в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано у Хустському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану управління юстиції в Закарпатській області за актовим записом № 80, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 02.05.2009 (а.с.13). 
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 23.11.2020 шлюб між  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  розірвано, що і не заперечується сторонами (а.с.5-7). 
Від даного шлюбу у сторін народилися: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.10-12).
Діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають разом із батьком – позивачем у справі, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області № 400 від 15.03.2021 (а.с.16). Дана обставина не заперечується і відповідачкою ОСОБА_2 . 
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Україною, «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».
Як кореспондує ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічний обов`язок батьків закріплений і в ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України). 
Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків, зокрема, є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.
Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За загальним правилом розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Зі змісту положень ч. 3 ст. 181 СК України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Статтею ст. 182 СК України врегульовано, що при визначенні розміру аліментів суд ураховує:  1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка,  дружини,  батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних права; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Суд за заявою одержувача, відповідно до ч.1 ст.184 СК України, визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що в 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2021 року – 2 395 гривень, з 1 липня – 2 510 гривень, з 1 грудня – 2 618 гривень, а для дітей віком до 6 років, відповідно, 1 921, 2 013 і 2 100 гривень.
Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача на утримання дітей, які проживають разом із ним, суд першої інстанції врахував наведені вище норми СК України, встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку та надав належну правову оцінку наявним у справі доказам, а тому, на переконання колегії судів, місцевий суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів у розмірі по 1 800 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд зобов`язаний був зупинити провадження у цій справі внаслідок об`єктивної неможливості її розгляду до вирішення іншої справи № 309/2765/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, оскільки вирішення судом останньої справи не унеможливлює розгляд і вирішення цієї справи, так як аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову тому з батьків, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 182, ч. 1 ст. 191 СК України), а можливе в майбутньому судове рішення на користь відповідачки ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей разом із нею не може мати зворотної дії в часі та діятиме лише з дня набрання ним законної сили, що і слугуватиме згодом можливою підставою для перегляду раніше визначених судом аліментів на утримання дітей. 
Не заслуговують на увагу і доводи апелянтки про необхідність урахування висновку органу опіки і піклування Хустської РДА від 15.07.2021 № 01-31/1160 (а.с.109-111) про можливість проживання малолітніх дітей разом із матір`ю ОСОБА_2 , який доданий до апеляційної скарги, оскільки він виготовлений вже після ухвалення оскарженого рішення місцевого суду від 09.06.2021 та ще й в іншій цивільній справі № 309/2765/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, а тому він не стосується предмета спору в цій цивільній справі про стягнення аліментів на утримання дітей і відповідно не приймається до уваги.
Надуманим є і твердження в апеляційній скарзі про безпідставне стягнення судом з відповідачки ОСОБА_2  на користь держави судового збору з підстав звільнення від сплати такого збору позивача ОСОБА_1  на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки зазначені положення Закону стосуються лише позивачів, яким ОСОБА_2  у цій справі не є, та відповідно до положень ст. 141 ЦПК України при задоволені позову чи частковому задоволені позову на відповідача, відповідно, покладаються всі понесені судові витрати або пропорційно до розміру задоволених вимог, а якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Лише в разі якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, то вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У матеріалах справи є відсутні докази того, що відповідачка ОСОБА_2 є такою, яка підлягає звільненню від сплати судового збору, а відтак місцевим судом правомірно стягнуто з неї на користь держави судовий збір. 
Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтується на положеннях закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Недоліки вирішення місцевим судом даного спору носять характер формальних міркувань та не впливають на правильність і справедливість ухваленого судом першої інстанції рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржене рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, апеляційний суд не вбачає.
На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на відповідачку ОСОБА_2 . 
Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник – адвокат Горват Іван Іванович, залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 9 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2021 року.

Суддя-доповідачка 

Судді