27.09.21
22-ц/812/1726/21
Єдиний унікальний номер судової справи 483/848/21
Провадження № 22-ц/812/1726/21         Доповідач в апеляційній інстанції – Лисенко П.П.

П О С Т А Н О В А
іменем України

27 вересня 2021 року                                                                     м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого - Лисенка П.П.,        
суддів – Самчишиної Н.В. та Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Біляєвою В.М.,
переглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи,за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, яку постановлено 12 липня 2021 року, у приміщенні того ж суду, під головуванням судді Куцарова В.І., у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", треті особи-приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна та державний виконавець Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Скриль Ольга Миколаївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, 
в с т а н о в и л а :

02 червня 2021 року ОСОБА_1 пред`явив до акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та державний виконавець Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Скриль О.М., вищевказаний позов та просив визнати виконавчий напис нотаріуса №5021 від 18 вересня 2015 року таким, що не підлягає виконанню. 
Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2021 року вказану позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що вона подана без дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме до позовної заяви не додано квитанції про сплату судового збору.
07 липня 2021 року, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, ОСОБА_2 подав заяву, в якій зазначив, що на вказані правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а тому він звільнений від сплати судового збору, як споживач. 
Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 липня 2021 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу. 
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, просить її скасувати, а позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами, повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття по ній провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 ч.1 ст.353 ЦПК України розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У зв`язку з із цим, розгляд зазначеної справи у суді апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження без виклику сторін.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Залишаючи дану позовну заяву без руху та надаючи заявникові строк для усунення недоліків, суд першої інстанції виходив з того, що вона не відповідає положенням чинного законодавства, передбачених чинним цивільно-процесуальним законодавством, а тому по ній не може бути відкрито провадження. 
Повертаючи ОСОБА_1 позовну заяву, суддя районного суду вважав, що і у подальшому провадження по ній не може бути відкрито, оскільки заявник так і не усунув недоліки позовної заяви, перелічені в попередній ухвалі суду.
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду з таким погоджується, вважає названі висновки суду вірними, обґрунтованими та законними.
За Конституцією України, ст.ст. 4, 43 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.
Кожна особа при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст.ст.5,6,12 ЦПК України).
В світлі виписаного, колегія суддів вважає, що по даній заяві суд першої інстанції не виконав вимог процесуального законодавства та порушив право позивача на захист її інтересів.
Пред`явлення позову (заяви) - це процесуальна дія, яка має здійснюватися у порядку, передбаченому ЦПК України.
В силу ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюється;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
При цьому, за ч. ч. 1,2 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається позивачем, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.
Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Про повернення позовної заяви суддя постановляє ухвалу.
Оскаржена ухвала постановлена з дотримання судом першої інстанції виписаних вимог.
Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2014 року, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №DN81AR03110070 від 04 вересня 2009 року у сумі 270 032 гривні 11 копійок, та солідарно з відповідачів 10 000 гривень, та розподілено судовий збір (а.с. 6).
18 вересня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., за зверненням ПАТ КБ «Приватбанк», вчинено виконавчий напис №5021 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 433 927 гривень 13 копійок , які є боргом за кредитним договором №DN81AR03110070 від 04 вересня 2009 року (а.с. 5), який позивач і оскаржує.
За такого, предметом спору у позовній заяві ОСОБА_1 є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
При подачі позову, судовий збір сплачено не було, оскільки позивач вважав, що він звільнений на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", так як вказані правовідносини відносяться до захисту його права, як споживача банківських послуг.
Проте, з таким суд не погоджується з огляду на наступне.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до статті 1 цього Закону судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України N 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (з наступними змінами), при пред`явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при пред`явленні позову споживачем.
Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. При цьому Законом України N 1734-УІІІ від 15.11.2016 виключений п. 23 зазначеної статті, який визначав термін споживчого кредиту.
Подаючи вказаний позов, позивач фактично оскаржує нотаріальну дію, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, яким є позивач.
А тому, при зверненні боржника до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, судовий збір підлягає сплаті на загальних підставах.
Пунктом 1.2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, підлягає сплаті судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки, станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 908 гривень, то виходячи з характеру позовних вимог, ОСОБА_1 необхідно було сплатити саме зазначену суму судового збору.
Виходячи з викладеного, за змістом норм чинного законодавства, позовна заява не оплачена судовим збором підлягала поверненню особі, яка її подала, оскільки недоліки зазначені в ухвалі суду позивачем усунуті не були.
За такого, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає нормам процесуального права та судовій практиці.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської областівід 12 липня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий:                                П.П. Лисенко                

Судді:                                        Н.В. Самчишина 

Т.В. Серебрякова

_________________________________________________
Повний текст постанови складено 30 вересня 2021 року.