Справа № 991/6979/21
Провадження1-кс/991/7084/21

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року                                                                м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, 

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ).
У скарзі ОСОБА_2 зазначає, що 27.09.2021 він звернувся до НАБУ із заявою № vyh-20210927-01-02 про вчинення Головою Національного банку України (далі – НБУ) ОСОБА_3 , заступником Голови НБУ ОСОБА_4 , директорами-розпорядниками Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, міністром внутрішніх справ України ОСОБА_5 , начальниками ГСУ МВСУ та ГСУ НПУ, головою Державної служби фінансового моніторингу України та іншими службовими особами цих державних і правоохоронних органів кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 364-1, 365-2 КК України, щодо коштів українських банків із використанням кореспондентських рахунків, відкритих в «Mienl Bank Aktiengeselschaft». 
Проте, уповноважена особа НАБУ після отримання вказаної заяви, в порушення ч. 2 ст. 55, ч. 1 ст. 214 КПК України, не повідомила ОСОБА_2 про внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР, не вручила йому витяг з ЄРДР та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
Крім того, зі змісту прохальної частини скарги та документів, доданих до матеріалів останньої, вбачається, що ОСОБА_2 27.09.2021 (у кримінальному провадженні за його заявою про вчинення Головою НБУ ОСОБА_3 , заступником Голови НБУ ОСОБА_4 , директорами-розпорядниками Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, міністром внутрішніх справ України ОСОБА_5 , начальниками ГСУ МВСУ та ГСУ НПУ, головою Державної служби фінансового моніторингу України та іншими службовими особами цих державних і правоохоронних органів кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 364-1, 365-2 КК України, стосовно коштів ПАТ «Міський комерційний банк» із використанням кореспондентських рахунків, відкритих в «Mienl Bank Aktiengeselschaft») направлено на електронну адресу НАБУ клопотання в порядку ст. 220 КПК України від 23.09.2021 № vyh-20210927-01-02 про витребування документів та проведення допитів. Дане клопотання отримано НАБУ 27.09.2021, що підтверджується роздруківкою з електронної пошти ОСОБА_2 .
Водночас, вказане клопотання детективами НАБУ не розглянуто, що є, на думку ОСОБА_2 , бездіяльністю.
ОСОБА_2 вказує, що наразі Спеціалізована антикорупційна прокуратура та НАБУ не здійснюють досудове розслідування щодо означених кримінальних правопорушень.
При цьому, ОСОБА_2 зазначає, що він є заявником та потерпілим у даному кримінальному провадженні.
У зв`язку з викладеними обставинами, ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність НАБУ, у якій просить зобов`язати уповноважену особу НАБУ:
- виконати вимоги ст. 55, 56, 214 КПК України та вжити відповідних заходів щодо вручення ОСОБА_2 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а також надання йому витягу з ЄРДР за зазначеними вище фактами;
- розглянути його клопотання в порядку ст. 220 КПК України;
- проінформувати слідчого суддю про виконання прийнятого рішення.
Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про її повернення з таких підстав.
Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Так, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою. Чинним кримінальним процесуальним законодавством України на стадії досудового розслідування в рамках кримінального провадження наділено правом визначене коло осіб на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, тобто сторони обвинувачення у кримінальному провадженні в розумінні ст. 3 КПК України, що є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, серед іншого, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Згідно положень ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Положеннями ст. 60 КПК України визначено, що заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.
У той же час, ст. 214 КПК України встановлено обов`язок слідчого, дізнавача, прокурора, після внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.
Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З положень ст. 26 КПК України слідує, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. 
Тобто, виходячи зі змісту статей 22, 26 КПК України, на особу, яка подає скаргу, покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, що підлягають оскарженню до слідчого судді.
При цьому, із документів, поданих до скарги, у якій порушено перед слідчим суддею питання про зобов`язання уповноваженої особи НАБУ вжити відповідних заходів щодо вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, надання витягу з ЄРДР на підтвердження внесення до реєстру відомостей за заявою про вчинення кримінальних правопорушень, а також щодо зобов`язання розглянути подане в порядку ст. 220 КПК України клопотання, ОСОБА_2 не надає документів на підтвердження того, що останній звертався до НАБУ із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, що позбавляє слідчого суддю встановити факт набуття ОСОБА_2 статусу заявника або ж потерпілого у кримінальному провадженні. Додане ОСОБА_2 клопотання, подане у кримінальному провадженні 27.09.2021 у порядку ст. 220 КПК України з доказами направлення НАБУ - не є таким підтвердженням, а є клопотанням ОСОБА_2 , поданим у невідомому кримінальному провадженні.
До того ж, у зв`язку з тим, що матеріали скарги не містять відомостей на підтвердження внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі, що кримінальне провадження здійснюється щодо вчинення кримінальних правопорушень, віднесених до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчий суддя позбавлений можливості перевірити, чи скарга ОСОБА_2 підсудна Вищому антикорупційному суду.
У зв`язку з викладеними обставинами, слідчий суддя доходить переконання про необхідність повернення скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України.
Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких – не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв`язку з наведеним, вказані висновки слідчого судді не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
Також, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, в порядку, передбаченому КПК України.
Керуючись статтями 22, 26, 55, 60, 303-304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України – повернути особі, яка її подала. 
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1