Справа № 456/3186/20                                Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С. 
Провадження № 22-ц/811/1816/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:53

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                16 листопада 2021 року                                  м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря - Юзефович Ю.І.,
з участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,
відповідача  ОСОБА_2 , його представника - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , товариства з обмеженою відповідальністю «Байєр» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

                        в с т а н о в и в:
У серпні 2020 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Байєр» та ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн., завдану смертю її чоловіка - ОСОБА_6 , який помер внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), що сталась 02.06.2017 року, близько 22 год. 45 хв, на 625 км + 600 м автодороги Київ - Чоп в с. Гірне Стрийського району Львівської області.
Позивач зазначала, що за фактом даної ДТП було розпочате кримінальне провадження №12017140000000485, але постановою старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області від 26.10.2018 року закрите у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Skoda Spasebak», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «Байєр», та ОСОБА_5 , який керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz 311 CDI», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, однак, вважає, що відповідачі повинні нести відповідальність за завдану їй смертю чоловіка моральну шкоду, незалежно від вини.
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_4 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.
Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що вона є дружиною загиблого в ДТП ОСОБА_6 , а тому має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю чоловіка.
Вважає помилковим висновок суду про те, що вона не довела факту заподіяння їй моральної шкоди внаслідок смерті свого чоловіка та не обгрунтувала її розмір.
Помилковим вважає апелянт й висновок суду про те, що виплата їй страхового відшкодування страховиком забезпеченого транспортного засобу виключає обов`язок відшкодування шкоди особою, яка її завдала.
Наголошує, що відсутні підстави для звільнення відповідачів від відшкодування завданої їй смертю чоловіка шкоди, оскільки ними не доведено, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. 
Просить врахувати, що отримання страхового відшкодування не може бути підставою для відмови у стягненні морального відшкодування або його зменшення, оскільки вимога до відповідачів про відшкодування моральної шкоди значно перевищує межі страхового відшкодування та з урахуванням вже виплаченої суми.
Зазначає, що через несподівану втрату чоловіка зазнала моральних страждань, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв`язків, постійного пригніченого стану, швидкої втоми, психологічного дискомфорту, порушень сну, депресивного стану, руйнації благополучного сімейного життя.
Також наголошує, що шкода, завдана володільцями джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від наявності їхньої вини. 
30.06.2021 року відповідач ТОВ «Байєр» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.
Відповідач, погоджуючись з рішенням суду, зазначив, що як власник автомобіля марки «Skoda Spasebak», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , передав автомобіль у користування співробітнику ОСОБА_7 , а відповідач ОСОБА_2 не мав права керувати цим автомобілем, а тому є особою, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом.
Вважає, що відповідальність повинна нести особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем.
01.07.2021 року відповідач ОСОБА_2 також подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.
Зазначає, що висновок суду про недоведеність позовних вимог відповідає обставинам справи, оскільки позивачкою не було подано доказів про характер моральної шкоди та її розмір.
Вважає, що отримання позивачкою страхового відшкодування є підставою для відмови в позові.
Стверджує, що розмір моральної шкоди, оцінений позивачкою в один мільйон гривень, є надуманим.
Звертає увагу, що потерпілий в момент ДТП перебував у стані легкого алкогольного сп`яніння.
У судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому справу розглянуто відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.
Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з частиною другою статті 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України , моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах (ч.3 ст.1187 ЦК).
Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.4 ст.1187 ЦК).
Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Отже, при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. 
Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але й бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).
Частиною другою статті 1188 ЦК України передбачено, що  якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Згідно з частиною першою статті 1193 ЦК України, шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується.
Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (ч.2 ст.1193 ЦК).
Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак, у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.
Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що  особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що 02.06.2017 року, близько 22 год. 45 хв, на 625 км + 600 м автодороги Київ - Чоп в с. Гірне Стрийського району Львівської області сталась ДТП, під час якої водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Skoda Spasebak», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , та рухаючись ним в напрямку до м. Чоп, здійснив наїзд на велосипед «Аист» під керуванням велосипедиста ОСОБА_6 , який на велосипеді перевозив пластмасову каністру із моторним маслом темного кольору, яке внаслідок ДТП розлилося на проїзну частину дороги. Після цього наїзду через тіло велосипедиста було здійснено переїзд мікроавтобусом марки «Mersedes-Benz 311 CDI», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку до м. Києва.
Від отриманих травм ОСОБА_6 помер на місці ДТП.
Згідно висновків експерта судово-токсилогічної експертизи №№1963/2017-т, 1964/2017-т від 13.06.2017 року, у крові водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не виявлено етилового, метилового, пропілового, бутилового та амілового спиртів.
З висновку судово-медичної експертизи №95 від 03.06.2017 року, смерть ОСОБА_6 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась множинними кістково-травматичними ушкодженнями та ушкодженнями внутрішніх органів, що призвело до розвитку травматично-геморагічного шоку. Беручи до уваги морфологічні та судово-медичні особливості виявлених тілесних ушкоджень при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 , в даному випадку, на одному із етапів автомобільної травми, мав місце переїзд колесом (колесами) транспортного засобу через тіло останнього в косо-поперечному чи близькому до нього напрямку, а судово-медичних даних, які б свідчили про явно виражені ознаки волочіння на тілі трупа виявлено не було.
При експертизі крові з трупа ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в кількості 1,07% (проміле). Вказана концентрація етилового спирту в крові в живих осіб могла відповідати легкому алкогольному сп`янінню. 
Згідно з висновком комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи №3152/135 від 30.11.2017 року згідно «Висновку експерта» №95/17 при проведенні судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_6 , в первинний момент розвитку ДТП в контакт між собою увійшли: права задня частина велосипеда і ліва передня частина автомобіля марки «Skoda Spasebak», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , внаслідок удару лівою частиною переднього бампера автомобіля по правій педалі велосипеда відбулось різке переміщення велосипеда вперед по напрямку руху автомобіля, в подальшому, відбулось відкидання велосипеда та велосипедиста на зустрічну смугу руху і наїзд на велосипедиста автомобілем марки «Mersedes-Benz 311 CDI», з реєстраційним номером НОМЕР_2 .
Згідно вказаного висновку експертизи, виявлена при судово-медичній експертизі трупа поєднана травма тіла могла бути спричинена як результат наїзду двох транспортних засобів, об`єктивних судово-медичних даних, які б свідчили про заподіяння тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_6 будь-яким іншим транспортним засобом, немає. 
Отже, смерть гр. ОСОБА_6 під час даної ДТП настала внаслідок дії двох транспортних засобів: автомобіля марки «Skoda Spasebak», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Mersedes-Benz 311 CDI», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_5 .
Постановою старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області від 26.10.2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12017140000000485, закрите у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Skoda Spasebak», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , та ОСОБА_5 , який керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz 311 CDI», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.11-14).
В цій постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що водії ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у вказаній дорожній ситуації були позбавлені технічної можливості зупинити керовані ними транспортні засоби до місця наїзду та переїзду велосипедиста ОСОБА_6 , з моменту виникнення небезпеки для руху, а тому досудовим слідством у діяннях водіїв не встановлено порушень вимог Правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, які б перебували у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням описаної ДТП.
З технічної точки зору, за результатами проведених досліджень, враховуючи те, що наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 відбувся два рази, причиною даної ДТП визнано рух велосипедиста по проїжджій частині, в темний час доби на необладнаному світлоповертачами велосипеді на такій віддалі від місця наїзду, яка з моменту його виявлення водієм ОСОБА_2 на смузі руху керованого ним автомобіля «Skoda Spasebak», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , була меншою зупинного шляху керованого ним автомобіля, при чому, в подальшому, причиною настання переїзду тіла велосипедиста, яке після наїзду на нього автомобілем марки «Skoda Spasebak» відлетіло на смугу руху автомобіля марки «Mersedes-Benz 311 CDI», з технічної точки зору, є виявлення тіла велосипедиста на смузі руху автомобіля марки «Mersedes-Benz 311 CDI» на такій віддалі від місця наїзду, яка з моменту його виявлення водієм ОСОБА_5 була меншою зупинного шляху керованого ним автомобіля.
Факт смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (у віці 56 років) підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 06.06.2017 року (а.с.7).
На день смерті, ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10.05.2008 року, і проживав разом з нею по АДРЕСА_1 (а.с.4-6). 
Власником автомобіля «Skoda Spasebak», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , є ТОВ «Байєр» (а.с.15).
Згідно акту приймання-передачі службового транспорту від 19.12.2014 року, автомобіль марки «Skoda Spasebak», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , був переданий для службового користування працівнику ТОВ «Байєр» - ОСОБА_7 (а.с.36, 38).
Відповідач ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_7 , в списках працівників, які працювали або працюють на даний час ТОВ «Байєр», не значиться (а.с.37).
Разом з тим, підстав для висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 неправомірно заволодів транспортним засобом, немає, оскільки на момент ДТП мав усі необхідні документи для керування транспортним засобом (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія), відтак, відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, є особою, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом, а тому він є відповідальним за шкоду, завдану внаслідок ДТП за участі ввіреного йому транспортного засобу. 
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Skoda Spasebak», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 5329253, а цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Mersedes-Benz 311 CDI», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , - в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 5236761.
Загальна сума страхового відшкодування, яке позивач одержала від ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», становила 38400 грн., з яких: 19200 грн. - відшкодування витрат на поховання, та 19200 грн. - на відшкодування моральної шкоди (а.с.62).
Загальна сума страхового відшкодування, яке позивач одержала від ПрАТ СК «ПЗУ Україна», теж становила 38400 грн., з яких: 19200 грн. - відшкодування витрат на поховання, та 19200 грн. - на відшкодування моральної шкоди (а.с.63).
Вказані суми виплачені страховиками забезпечених транспортних засобів у межах ліміту їхньої відповідальності перед третіми особами, а тому доводи сторони відповідачів й висновки суду про те, що позивачка не має права на стягнення морального відшкодування понад суму виплаченого їй страхового відшкодування, є безпідставними, оскільки, подавши заяву про виплату страхового відшкодування, в тому числі моральної шкоди, завданої смертю чоловіка, позивач реалізувала надане їй статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на одержання страхового відшкодування від страховика забезпеченого транспортного засобу, причетного до ДТП, а тому для повного відшкодування завданої їй моральної шкоди, вона має право на стягнення такої з власників (володільців) транспортних засобів - учасників вказаної ДТП, що в повній мірі відповідає наведеним вище положенням стст.1167, 1187, 1194 ЦК України.
Отже, системний аналіз й тлумачення зазначених норм права вказує, на наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю потерпілого внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, з його володільця, незалежно від вини останнього.
В цій частині висновки суду першої інстанції суперечать нормам матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням апеляційним судом нового рішення по суті позовних вимог.
При визначенні розміру морального відшкодування, колегія суддів враховує встановлені і наведені вище обставини ДТП, зокрема, відсутність вини водіїв транспортних засобів, від дії яких загинув ОСОБА_6 , а також характер тілесних ушкоджень - множинні кістково-травматичні ушкодження та ушкодження внутрішніх органів, які були заподіяні наїздом на тіло потерпілого двох транспортних засобів, від яких настала смерть потерпілого на місці ДТП, що свідчить про глибину та тяжкість душевних страждань позивача від наслідків вказаної ДТП.
Також необхідно зазначити, що хоча в постанові про закриття кримінальної справи і вказано, що причиною ДТП є порушення потерпілим правил дорожнього руху, а саме: рух по проїжджій частині в темний час доби на необладнаному світлоповертачами велосипеді (відсутність світлоповертача (білого) спереду), однак, досудовим розслідуванням не встановлено, що потерпілий проявив грубу необережність. Окрім того, згідно з висновком експертизи крові з трупа ОСОБА_6 , виявлена концентрація етилового спирту в крові потерпілого (етиловий спирт в кількості 1,07% (проміле)) відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наведені вище норми матеріального права та фактичні обставини справи, а також, виходячи з вимог розумності і справедливості, колегія суддів доходить висновку, що для повного відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка, внаслідок ДТП, за участі транспортних засобів, якими керували відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , позивачу необхідно присудити грошове відшкодування в розмірі 100 000 грн.
При цьому, з урахуванням обставин даної ДТП, а саме: первинного удару потерпілого та наїзду на нього транспортним засобом під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та, в подальшому, відкидання тіла на смугу зустрічного руху, по якій рухався транспортний засіб під керуванням відповідача ОСОБА_5 , з відповідача ОСОБА_2 у користь позивача необхідно стягнути 80 000 грн. моральної шкоди, а з відповідача ОСОБА_5 - 20 000 грн. моральної шкоди.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 необхідно відмовити з наведених вище мотивів, а тому її позов та апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_4 задовольнити частково. 
Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 у користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.
В задоволенні решти вимог - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 26 листопада 2021 року.

Головуючий                                                         С.М. Бойко

Судді:                                                                 С.М. Копняк 

                                                                        А.В. Ніткевич