ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 755/9886/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  29 вересня 2021 року                                                                                       м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача:                                                                                                                           Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                    Єгорової Н.М., Федотова І.В.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Києві на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону №1 полку №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Кіктєва Олександра Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції, третя особа - Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до поліцейського роти №3 батальйону №1 полку №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Кіктєва Олександра Анатолійовича (далі - відповідач 1), Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач 2), в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову поліцейського роти № 3 батальйону № 1 полку № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Кіктєва О.А. серії ЕАН № 4252104 від 24.05.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн за ч. 3  ст. 122 КУпАП, а також стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до оскаржуваної постанови 24.05.2021 року о 10:36 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , на бульварі Перова, 4, у м. Києві здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1  ПДР  України, а саме: на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожніми знаками 5.8 або 5.11, забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі. Під час оформлення матеріалів позивач повідомив працівників патрульної поліції, що він має право рухатися смугою громадського транспорту, так як займається господарською діяльністю у сфері внутрішніх перевезень пасажирів на таксі і має відповідну ліцензію, надавши відповідний витяг, проте відповідач 1 притягнув позивача до адміністративної відповідальності, що стало передумовою для звернення до суду з позовом.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2021 року  адміністративний позов задоволено частково, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4252104 від 24 травня 2021 року, винесену поліцейським роти № 3 батальйону № 1 полку № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Кіктєвим О.А. щодо ОСОБА_1 за ч. 3  ст. 122 КУпАП  скасовано; провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3  ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення  за відсутністю у діях особи події та складу адміністративного правопорушення закрито; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн та судовий збір у розмірі 454,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,  Управлінням патрульної поліції у м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій останнє просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та недотриманням норм процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається, що транспортний засіб позивача не має жодних ознак таксі, які прописані у статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», а отже позивач не мав права рухатися по смузі для маршрутних транспортних засобів, за що й був притягнутий до адміністративної відповідальності. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі №755/9886/21, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Представник позивача надав суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому з доводами представника відповідача не погодився, підтримав позицію, викладену в позовній заяві, послався на судову практику розгляду судами аналогічних спорів. 
Відповідно до  статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що 24.05.2021 року поліцейським роти № 3 батальйону № 1 полку № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Кіктєвим О.А. стосовно позивача складено постанову серії ЕАН № 4252104 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3  ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , 24.05.2021 о 10:36 год., рухаючись по бульвару Перова, 4, у м. Києві, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1  ПДР  України (на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожніми знаками 5.8 або 5.11, забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі).
Позивач з постановою не погоджується, стверджує, що не порушував  ПДР  України, оскільки має право рухатися смугою громадського транспорту, так як займається господарською діяльністю у сфері внутрішніх перевезень пасажирів на таксі і має відповідну ліцензію, надавши відповідний витяг. Апелянт у свою чергу наполягає, що автомобіль позивача не має жодних ознак таксі, які прописані у статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», а отже позивач не мав права рухатися по смузі для маршрутних транспортних засобів.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що частиною другою  статті 19 Конституції України  закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно з частиною першою  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин  першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України     кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до      статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України  суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до      статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення  (далі -  КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі      статтею 10 цього Кодексу, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють  Правила дорожнього руху, що унормовані в Постанові Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху», яку затверджено  постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.
Відповідно до п. 17.1 Розділу 17 цих Правил на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.
Частина 3  ст. 122 КУпАП  передбачає адміністративну відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Згідно з положеннями  ст. 251 КУпАП  доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху складена відповідачем не в автоматичному режимі.
Статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення  передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.
За приписами статей  258,  283 КУпАП  у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Дане правило міститься в п. 1 розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена  наказом МВС України 07.11.2015 № 1395  (далі -  Інструкція № 1395), зокрема справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Разом з тим ч. 5  ст. 258 КУпАП  передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог  статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого  статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями  283  і  284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
З оскаржуваної постанови вбачається, що у розділі 7 «До постанови додаються» відповідачем-1 не зазначено жодного доказу, що додається до постанови на підтвердження вини позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3  ст. 122 КУпАП.
Таким чином, відповідачами не надано суду жодного доказу щодо правомірності дій посадової особи при складанні постанови відносно позивача, необґрунтованості позовних вимог тощо.
Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції скасовано оскаржувану постанову не з підстав доведеності обставин наявності у позивача права зупинятися на смузі для громадського транспорту, а з підстав відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права чи свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1  ст. 9 КУпАП).
Під час складання поліцейським постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не були досліджені докази, чим порушено положення статей  278,  279 КУпАП.
На підтвердження вчинення позивачем правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відповідачами не надано будь-яких доказів, в тому числі фото- або відео-доказів, що свідчить про відсутність доказів на підтвердження наявності в діях позивача порушення  Правил дорожнього руху  і відповідно наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Окрім іншого в оскаржуваній постанові посадовою особою не зазначено мотивів відхилення ним висловлених позивачем доводів щодо відсутності з його боку порушення п. 17.1  Правил дорожнього руху, оскільки він має право на здійснення перевезень на таксі на транспортному засобі Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , а тому має право рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, що підтверджується відповідним витягом Державної служби України з безпеки на транспорті про наявність у ОСОБА_1 ліцензії № 256 від 16.07.2020 року на внутрішні перевезення пасажирів на таксі, а також Полісом № АР/4825520 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п. 2.15Розділу 2 Правил водій таксі має право:
а) рухатися на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8 або 5.11;
б) здійснювати посадку та висадку пасажирів у межах смуги для маршрутних транспортних засобів, позначеної дорожнім знаком 5.8 або 5.11, з урахуванням положень пунктів 15.1 та 15.2 цих Правил.
Отже, колегія суддів не знаходить підтверджень доводам апелянта, викладеним в апеляційній скарзі, а також правових підстав для скасування або зміни судового рішення першої інстанції. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та дотримано норм процесуального права.
В іншій частині, зокрема, щодо часткового задоволення позовних вимог про стягнення судових витрат, колегія суддів не надає оцінки, оскільки в цій частині судове рішення апелянтом не оскаржується.  
Відповідно до  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                  
Оскільки суд залишає рішення суду першої інстанції без змін, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.              
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Києві залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2021 року у справі №755/9886/21 залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач                                                                                                                                             О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                                                       Н.М. Єгорова

                                                                                                        І.В. Федотов