ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Рідзель О.А.
                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2021 року                                                                                 Справа № 580/1457/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді                      Епель О.В., 
суддів:                                              Губської Л.В., Карпушової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі 

за позовом           ОСОБА_1 

до                     Головного управління Національної поліції 
в Черкаській області

про                     стягнення коштів, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - Відповідач) про стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь Позивача середнього заробітку за час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні з 15.03.2019 до 10.03.2021 в сумі 257179,25 грн. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року позов задоволено частково: стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 47 963,93 грн.
У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено. 
Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.03.2019 до 10.03.2021.
При цьому, суд зазначив, що враховуючи принцип справедливості та співмірності, на користь Позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 47963,93 грн. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування своєї правової позиції Апелянт зазначає, що стаття 117 Кодексу законів про працю України до спірних правовідносин не застосовується, оскільки відповідні виплати були спірними і здійснені лише після того, як їх сума була встановлена судом.
Крім того, Відповідач зазначає, що Позивач проходив службу в поліції, що врегульовано спеціальними законодавчими нормами, а тому, на його переконання, до спірних правовідносин положення КЗпП України не застосовуються. 
При цьому, Апелянт вказує, що спірні правовідносини виникли після звільнення та проведення остаточного розрахунку з Позивачем і стаття 117 КЗпП України не розповсюджується на правовідносини, що виникають в порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.
З цих та інших підстав Апелянти вважають, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та порушенням норм матеріального і процесуального права.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзивів на апеляційні скарги та призначено справу до судового розгляду.
          У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021 судовий розгляд справи було відкладено для належного повідомлення Позивача та направлення йому копії апеляційної скарги.
           07.10.2021 від Позивача надійшло клопотання, в якому він повідомив суд про отримання копій відповідних ухвал та апеляції Відповідача.
          Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи,  колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач проходив службу в органах Національної поліції.
Наказом відповідача від 15.03.2019 № 71 о/с Позивача звільнено зі служби за власним бажанням.
Згідно з довідкою Відповідача від 01.06.2021 № 752/29/02-2021 позивачу при звільненні нараховано до виплати та виплачено 31622,80 грн.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у справі № 580/327/20 стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 15.03.2019 в сумі 6678,52 грн. та заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 по 30.10.2017 в сумі 2718,85 грн. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 змінено пункт другий резолютивної частини вказаного рішення Черкаського окружного адміністративного суду та викладено його в наступній редакції: «Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 15.03.2019 в сумі 4528,82 грн».
10.03.2021 кошти на виконання вказаних рішень судів списані з рахунків Відповідача на користь Позивача.
Загальний розмір доплати позивачу за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 15.03.2019 становить 4528,82 грн. 
Також, позивачу із затримкою була сплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 30.10.2017 в сумі 2718,85 грн.
Кількість днів затримки розрахунку при звільненні становить 725 днів.
Позивач, вважаючи протиправною затримку Відповідачем виплати вказаних сум коштів при звільненні, а свої права на своєчасне отримання таких виплат порушеними, звернувся до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Порядком та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 (далі - Порядок № 260).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно по ч.ч.1, 2 ст. 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Згідно зі ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано обов`язок роботодавця здійснити з працівником повний розрахунок при його звільненні та відповідальність за невиконання такого обов`язку. 
Разом з тим, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності, встановленою статтею 117 Кодексу законів про працю України, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, враховуючи:
- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором,
- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості,
- те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;
- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника,
- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц.
Перевіряючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів звертає увагу на те, що Відповідачем не було здійснено з Позивачем повного розрахунку при його звільненні, а саме: із затримкою виплачено доплату за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 15.03.2019 в розмірі 4528,82 грн та індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 30.10.2017 в сумі 2718,85 грн.
Таким чином, недоплачена Позивачу при звільненні сума (7247,67 грн) становить 18,65% від всієї суми належної йому до виплати (38870,47 грн). Загальна кількість днів затримки розрахунку при звільненні становить 725.
З огляду на це, колегія суддів вважає виваженими та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про стягнення на користь Позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 47963,93 грн, розрахованого за наступною формулою: 257179,25 грн (загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період) х 18,65 %.
При цьому, враховуючи обставини цієї справи та зібрані докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що застосування саме такого розрахунку відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, співмірності ймовірних втрат позивача через неповний розрахунок при звільненні, обґрунтованим є стягнення з відповідача відшкодування середнього заробітку пропорційно виплаченим із затримкою коштів. Зазначена сума обчислюється шляхом множення частки відповідної виплати від загальної суми проведених при звільненні виплат на кількість днів затримки проведення цієї виплати на розмір середньоденної заробітної плати.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 480/3105/19.
Доводи Апелянта про те, що стаття 117 КЗпП України до спірних правовідносин не застосовується, оскільки відповідні виплати були спірними і здійснені лише після того, як їх сума була встановлена судом, судова колегія відхиляє, оскільки протиправність бездіяльності Відповідача щодо нездійснення таких виплат установлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, а обставини, на які посилається Апелянт можуть бути враховані та правомірно були враховані судом першої інстанції при застосуванні критеріїв співмірності та справедливості при стягненні відповідної суми відшкодування, 
Твердження Апелянта про те, що Позивач проходив службу, що врегульовано спеціальними законодавчими нормами, а тому до спірних правовідносин положення КЗпП України не застосовуються, апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на вищевикладене.
Крім того, судова колегія зазначає, що регламентовані законодавством трудові права належать всім особам, які перебувають у трудових правовідносинах в Україні, зокрема й при проходженні служби в поліції. 
Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Черкаській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року - без змін.
Розподіл судових витрат.
          Судові витрати, відповідно до ст. 139 КАС України, перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
          
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 22 листопада 2021 року.

Головуючий суддя                                                  О.В. Епель

Судді:                                                                      Л.В. Губська

                                                                                                      О.В. Карпушова