ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/14738/21	
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
          Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі головуючого судді: Шевчук О.А., 
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.
при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління ДПС в Одеській області  на рішення Одеського окружного адміністративного суду від       18 серпня 2021 року та окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від       18 серпня 2021 року, ухвалені у відкритому судовому засіданні в м. Одесі, по справі за заявою Головного управління ДПС в Одеській області  до Фізичної особи-платник податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, - 
ВСТАНОВИЛА:
16 серпня 2021 року о 16:43 год. до Одеського окружного адміністративного суду  надійшла заява Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , в якому заявник просить стягнути суму заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з усіх відкритих рахунків в банках, обслуговуючих підприємство, в сумі 53335,11 грн. Заявник зазначив, що фізична особа ОСОБА_1 є платником податків та станом на 27.07.2021 року має заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яка виникла в результаті винесення податкового повідомлення - рішення форми “Ф” №0005376-5105-1552 від 18.02.2020 року на суму 53335,11грн. Заявник вказує, що відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПКУ податковий борг -   сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми податкового зобов`язання в установлені строки, орган держаної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення – рішення відповідно до п.59.5 ст.59 ПКУ. У зв`язку з несплатою ФОПП ОСОБА_1 заборгованості  податковим органом винесено податкову вимогу форми “Ю” №12026-13 від 23.10.2020 року, яку направлено рекомендованим листом на адресу платника податків. Заявник вважаючи, що вказана справа відносить до категорії термінових справ звернувся до суду із заявою у порядку ст.283 ПКУ до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення коштів за податковим боргом. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від  18 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви. 
Окремою ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від  8 серпня 2021 року доведено до відома начальника Головного управління ДПС в Одеській області про встановлені у змісті ухвали обставини для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи зобов`язано повідомити суд не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.
Не погоджуючись з таким рішенням суду та окремою ухвалою, позивач надав апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та окрему ухвалу. Доводами апеляційної скарги на рішення суду зазначено, що податкове повідомлення-рішення форми «Ф» за №0005376-5105-1552 від 18.02.2020 року було направлено на адресу ФОПП ОСОБА_1 у відповідності до приписів ПК України Таким чином, на думку апелянта, податковий борг ОСОБА_1 є узгодженим. ПК України та Порядком не встановлено обов`язку направлення податкової вимоги у день її формування, як зазначає суд першої інстанції. Таким чином, податкова вимога форми «Ф» №12026-13 від 23.10.2020 р. була направлена без порушення норм чинного законодавства України. Апелянт вказує, що направлення чи не направлення податкової вимоги не звільняє платника від обов`язків сплати грошових зобов`язань та погашення податкового боргу та не спростовує факт наявності податкового боргу.
Доводами апеляційної скарги на окрему ухвалу зазначено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області було направлено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» за №0005376-5105-1552 від 18.02.2020 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу платника податків, а саме: АДРЕСА_1 . У відповідності  до приписів Податкового кодексу України, скориставшись послугами національного оператора, яким є АТ «Укрпошта». Підстави для скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ф» за №0005376-5105-1552 від 18.02.2020 року у Головного управління ДПС в Одеській області відповідно до ст.. 60 Податкового кодексу України – відсутні. Повторне направлення податкового повідомлення-рішення платнику податків не передбачено Податковим кодексом України та чинним законодавством України. Головне управління ДПС в Одеській області не несе відповідальності за неналежне виконання працівниками відділень зв`язку АТ «Укрпошта» своїх посадових обов`язків. Також, апелянт вказує, що повторне направлення документів може призвести до необґрунтованих витрат Головного управління ДПС в Одеській області на послуги зв`язку. Враховуючи вищевикладене, податковий борг ОСОБА_1 за податковим повідомленням-рішення форми «Ф» за №0005376-5105-1552 від 18.02.2020 року є узгодженим. 
Відзиву на апеляційні скарги відповідачем до суду не надано.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. 
Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДПС прийняла податкове повідомлення - рішенні форми “Ф” №0005376-5105-1552 від 18.02.2020 року, яким ОСОБА_1 визначена сума грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2019 рік, у сумі 53335,11 грн.
Податкове повідомлення - рішенні форми “Ф” №0005376-5105-1552 від 18.02.2020 року направлено на адресу: АДРЕСА_2 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
До ГУ ДПС повернулось поштове повідомлення 25.05.2020 року з відміткою поштового відділення “опущено в ящик”. Інші відомості про спробу вручити кореспонденцію відсутні.
23.10.2020 року ГУ ДПС сформована податкова вимога  форми “Ф” №12026-13 від 23.10.2020 року на суму 53335,11 грн. та направлена на адресу платника податків 15.07.2021 року.
По спливу 30 дні з дня направлення податкової вимоги заявник звернувся до суду із заявою у порядку ст.283 ПКУ до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення коштів за податковим боргом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДПС не надано до суду належних та допустимих доказів, що вказана вимога не була направлена на адресу платника податків одразу після її формування відповідно до Порядку №610, тобто відсутні належні докази щодо підстав розгляду спірних правовідносин у порядку ст.283 КАС України щодо розгляду термінових справ.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою       статті 19 Конституції України       встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені       Конституцією       та законами України.
       Підпунктом «а» підпункту 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Відповідно до пп.       14.1.175       п.       14.1       ст.       14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до вимог п.п.20.1.19 п.20.1 ст.20 ПКУ         органи державної податкової служби, окрім іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених ПКУ.
Пунктом 42.1 ст.42 ПКУ встановлено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Згідно з п. 42.2, п.42.5 ст.42 документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Форму та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків визначає також Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджений наказом МФУ №1204 від 28.12.2015 року (далі Порядок №1204), п.2 розділу ІІІ також визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному ст.42         Кодексу.
Крім того, більш конкретизовано регламентовані дії посадових осіб внесення інформації про нього до відповідних інформаційних систем контролюючого органу, на основі яких формуються реєстр податкових повідомлень-рішень.
Дотримання вищезазначених вимог законодавства є необхідним, оскільки лише при відповідних діях суб`єкта владних повноважень грошове зобов`язання визначене контролюючим органом в податковому повідомленні рішенні набуває статус узгодженого та відповідно при його не сплаті статусу податкового боргу.  
Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому       податкову вимогу       в       порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Згідно з п.59.4 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
Згідно з п.61.1 ст.61 ПКУ податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
При цьому, згідно пункту       95.1. статті       95 ПК України       (в редакції на час звернення позивача до суду), контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.
Згідно з 95.2 ст.95 ПКУ стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Також п.95.3 ст.95 ПКУ передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. 
Відповідно до пункту              87.11. статті       87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.
Питання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки регламентоване ст.266 ПКУ. Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПКУ). Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПКУ).
Відповідно до пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПКУ обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Підпунктом 266.7.1 п.266.7 ст.266 ПКУ податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному ст.42         цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Відповідно до п.п. 266.10.1 п.266.10 ст.266 ПКУ податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Згідно з пп.266.10.2 п.266.10 ст.266 ПКУ у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені         пп.266.7.2 п.266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Як встановлено судами, на відправленні платнику податків ОСОБА_1 податкового повідомлення-рішення  форми “Ф” №0005376-5105-1552 від 18.02.2020 року відсутні відомості про його вручення, а також відомості про неможливість вручення. В останньому випадку до відправника повертається конверт з відправленням та на поштовому повідомленні вказується причина не вручення.
У той же час, на поштовому повідомленні наявна відмітка “опущено в ящик”, що не свідчить про передбачену законодавством причину не вручення. В силу приписів ПКУ та Порядку №1204 відомості з такого поштового повідомлення безпідставно внесені до відповідних інформаційних систем контролюючого органу, що у подальшому потягло визначення вказаної суми як податкового боргу, що стало підставою для формування податкової вимоги.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у зв`язку з вищезазначеними порушеннями податкове зобов`язання, визначене платнику податків ОСОБА_1 у  податковому повідомленні-рішенні  форми “Ф” №0005376-5105-1552 від 18.02.2020 року, не набуло статусу узгодженого та відповідно статусу податкового боргу у зв`язку з несплатою узгодженого податкового зобов`язання протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення згідно з пп 266.10.1 п.266.10 ст.266 ПКУ. У зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви ГУ ДПС про стягнення податкового боргу.
Також, вірним є висновок суд першої інстанції, що працівниками ГУ ДПС при поданні заяви до суду про стягнення податкового боргу, клопотань, та у суді, стверджуючи про узгодженість податкового зобов`язання не дотримано вимог ст.19 Конституції України, якою визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В апеляційній скарзі апелянт вказує, що грошове зобов`язання визначене в податковому повідомленні-рішенні є узгодженим з моменту надіслання поштового відправлення, що протирічить положенням законодавства щодо вручення податкових повідомлень-рішень.
Крім того, необхідною умовою для звернення до суду про стягнення податкового боргу є надіслання платнику податків податкової вимоги на податковий борг.
Враховуючи необхідність вказаної умови для звернення до суду доводи апелянта,  що направлення чи не направлення податкової вимоги не звільняє платника податків від сплати грошового зобов`язання, є помилковим з огляду на те, що ГУ ДПС звернулись до суду, а тому як суб`єкт владних повноважень повинні дотримуватися вимог законодавства, щодо підстав звернення до суду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи викладені обставини та висновок суду, що податкове зобов`язання, визначене  платнику податків ОСОБА_1 у податковому повідомленні-рішенні  форми “Ф” №0005376-5105-1552 від 18.02.2020 року не набуло статусу узгодженого та відповідно статусу податкового боргу, відповідно не було підстав для формування податкової вимоги, також судом було встановлено наступне. 
Податкова вимога форми “Ф” №12026-13 сформована 23.10.2020 року, однак надіслана на адресу платника податків 15.07.2021 року.
Питання своєчасності відправлення податкової вимоги та її відправлення 15.07.2021 року саме вперше є суттєвим з огляду на дотримання заявником та судом розгляду заяви про стягнення боргу саме в порядку ст.283 КАС України, оскільки підставою для звернення до суду заявник визначив 30 день після направлення податкової вимоги.
В апеляційній скарзі апелянт вказує, що направлення податкової вимоги може відбуватися у будь-якій час після її формування, при цьому посилались на ст.59.3 ст.59 ПКУ, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після граничного строку сплати грошового зобов`язання. Проте нормами ПКУ не передбачено граничний строк надіслання податкової вимоги. Тому немає підстав вважати її направлення несвоєчасним.
Положення ПКУ щодо направлення податкової вимоги не раніше першого робочого дня після граничного строку сплати грошового зобов`язання є логічним, оскільки саме з цього дня узгоджене податкове зобов`язання набуває статусу податкового боргу, а податкова вимога направляється на податковий борг.
Після виникнення податкового боргу у платника податків, у посадових осіб ГУ ДПС виникає обов`язок виконання податкового контролю щодо своєчасності сплати податків і зборів, відповідно направлення податкової вимоги та стягнення податкового боргу.  
Своєчасність - це принцип діяльності органів і посадових осіб державної служби від сумлінного дотримання якого залежить сенс існування самої відповідної служби. При твердженні при цьому працівників ГУ ДПС про можливість направлення податкової вимоги до 1095 днів втрачає сенс податковий контроль щодо  своєчасності сплати податків і зборів. Особливо при обставинах коли сам орган відносить справу до категорії пріоритетних (термінових).
Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку направлення податковими органами вимог платникам податків, затвердженого наказом МФУ №610 від 30.06.2017 року визначено, що податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) податкових органів з урахуванням інформації про податковий борг з митних платежів, отриманої в порядку обміну інформацією відповідно до п.41.2         ст. 41 Кодексу.
Відповідно до пунктів 3,5 розділу IV після формування податкової вимоги та внесення даних до відповідного реєстру податкова вимога в той самий день реєструється в податковому органі та направляється (вручається) платнику податків.
Сформована в ІТС податкова вимога надсилається (вручається) платнику податків у паперовій та/або електронній формі.
Податкова вимога, що надсилається (вручається) у паперовій формі, у день її формування в ІТС друкується у двох примірниках, підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) податкового органу, скріплюється печаткою податкового органу та один примірник надсилається (вручається) платнику податків, другий долучається до справи платника податків.
Таким чином, вказаний Порядок чітко встановлює необхідність направлення вимоги у день її формування.
По даній справі податкова вимога форми “Ф” №12026-13 сформована 23.10.2020 року, проте надіслана на адресу платника податків 15.07.2021 року, тобто по спливу майже 9 місяців. 
З огляду на вищезазначене, вірним є висновок суду першої інстанції, що ГУ ДПС не надано до суду належних та допустимих доказів, що вказана вимога не була направлена на адресу платника податків одразу після її формування відповідно до Порядку №610, тобто відсутні належні докази щодо підстав розгляду спірних правовідносин у порядку ст.283 КАС України щодо розгляду термінових справ.
Що стосується окремої ухвали, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Як встановлено судами, до суду не було надано належних та допустимих доказів, що податкова вимога була направлена 15.07.2021 року саме вперше, що є суттєвим для розгляду заяви у порядку ст.283 КАС України щодо термінових справ, оскільки підставою для звернення зазначено сплив 30 денного строку з дня направлення вимоги.  
Враховуючи, що судом першої інстанції відмовлено у задоволені заяви з причин відсутності, у тому числі, підстав  для звернення до суду із заявою до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення коштів за податковим боргом, внаслідок порушень законодавства щодо вручення податкового повідомлення-рішення.           Встановлені порушення строків надіслання податкової вимоги. 
У той же час твердження апелянта про можливості надіслання вимоги протягом 1095 днів з дня формування, на думку суду, свідчить про необхідність прийняття заходів щодо усунення порушень законодавства з метою належного здійснення обов`язку податкового контролю щодо своєчасності сплати податків і зборів, відповідно направлення податкової вимоги та стягнення податкового боргу. 
З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність направлення на адресу начальника ГУ ДПС в Одеській області окремої ухвали по даній справі як запобіжного заходу щодо усунення порушення зі сторони посадових осіб суб`єкта владних повноважень норм законодавства та щодо  належного здійснення податкового контролю. 
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення та окрема ухвала Одеського окружного адміністративного суду ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідають нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні та окремій ухвалі, у зв`язку з чим підстав для їх скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 271, 272, 283, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від       18 серпня 2021 року та окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від       18 серпня 2021 року – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від       18 серпня 2021 року та окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від       18 серпня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя 	 	Шевчук О.А.	
Судді	    	Бойко А.В.    Федусик А.Г.