ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/12687/20                                       Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 листопада 2021 року                                                               м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                             Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Сорочка Є.О.,
                                                                                          Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_2 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :
Приватний виконавець виконавчого округу Київської області ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, приватний виконавець виконавчого округу Київської області ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.
          Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.
          Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
          Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.
          З огляду на особливості розгляду даної категорії справ та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на пятнадцять днів.
Сторони були належним чином повідомлені про дату апеляційного розгляду справи - 29 листопада 2021 року, проте у судове засідання не з`явилися. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 22 серпня 2020 громадянка ОСОБА_1 звернулася із письмовим зверненням до Президента України Зеленського В.О. через Офіс Президента України. Звернення було зареєстроване в Офісі Президента України 26.08.2020 року. Зі змісту зазначеного звернення вбачається, що ОСОБА_1 (далі - заявниця) вважає протиправними дії позивача у її виконавчому провадженні щодо накладення арешту на зарплатні кошти, оскільки таким арештом порушуються її конституційні права та права її дитини на соціальний захист. Заявниця також вказує у зверненні на порушення позивачем при накладенні арешту на соціальні рахунки Закону України «Про виконавче провадження» - так позивачем було застосовано загальну норму п.7 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», замість спеціальної норми ст.70 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім того, заявниця описує обставини зловживання позивачем при стягненні витрат виконавчого провадження шляхом очевидного та необґрунтованого завищення розміру таких витрат.
Враховуючи визначення поняття «звернення громадян» в ч.1 ст.3 Закону України «Про звернення громадян», відповідно до якого під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги, враховуючи також визначення поняття «скарга» в ч.4 ст.3 цього ж Закону, відповідно до якого скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб, та враховуючи також, що описані у зверненні обставини стосувались зловживань визначеної посадової особи при здійсненні визначеного виконавчого провадження, - з вищезазначеного суд висновує, що за своїм змістом та метою звернення ОСОБА_1 є зверненням громадян у формі скарги, а порядок його розгляду має бути узгоджений з Законом України «Про звернення громадян».
27.08.2020 року з супровідним листом звернення ОСОБА_1 було передано за належністю до Міністерства юстиції України.
Після надходження звернення до Міністерства юстиції України, Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відповідно до ст. 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», пунктів 19, 26 розділу ІІІ Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018 року №3284/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 року за № 1195/32647, на виконання доручення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.09.2020 року №4736/20.05.01/32-20, - проведена позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_2 щодо здійснення виконавчого провадження №62694684.
08.10.2020 року за результатами проведення вищезазначеної позапланової невиїзної перевірки діяльності позивача було складено Довідку (далі - Довідка від 08.10.2020 року).
Відомості, викладені в довідці від 08.10.2020 року, чи обставини складання цієї довідки, позивач не заперечує.
Дисциплінарною комісією приватних виконавців на підставі довідки від 08.10.2020 року було складено 13.11.2020 року подання до Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_2 (далі - Подання від 13.11.2020 року).
В Довідці від 08.10.2020 року було визначено підстави та предмет перевірки. Так підставою для проведення перевірки визначено скаргу ОСОБА_1 від 22.08.2020 року, яка надійшла з Офісу Президента України до Міністерства юстиції України.
З довідки від 08.10.2020 року вбачається, що фактами, які були викладені у скарзі та, відповідно, входили до предмету перевірки, є правомірність винесення постанови про арешт коштів боржника, які містяться на рахунку, що призначений для зарахування заробітної плати та з якого з порушенням законодавства здійснено списання коштів в розмірі 1  987,75 грн, факти не реагування позивача на заяви ОСОБА_1 щодо списання коштів з належних рахунків, а також факти зловживання службовим становищем при винесенні постанови щодо стягнення додаткових витрат виконавчого провадження.
З довідки від 08.10.2020 року також слідує, що під час перевірки від позивача були витребувані письмові пояснення.
Так, згідно з відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, 29.07.2020 року до приватного виконавця з заявою звернувся представник стягувача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» Маран В.В. щодо примусового виконання рішення, якою просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №369/1434/16-ц, виданого 21.11.2016  року Києво-Святошинським районним судом Київської області про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь стягувача заборгованості за кредитним договором від 27.06.2008 року в сумі 18  451,56 дол. США та про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь стягувача судових витрат в рівних частинах по 1  794,93 грн з кожного.
Постановою приватного виконавця від 30.07.2020 року було відкрито виконавче провадження №62694684 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа суду.
30.07.2020 року приватним виконавцем (позивач у даній справі) було винесено постанову про арешт коштів боржника, яку скеровано до банківських установ для виконання.
Дані дії позивача щодо винесення постанови про арешт коштів боржника, як вбачається з довідки від 08.10.2020 року та встановлені перевіркою, вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства.
Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 зверталась до позивача з заявою від 05.08.2020 року про зняття арешту з належного їй рахунку. Позивачем було надано відповідь на цю заяву, в якій було роз`яснено, що вказаний боржником рахунок не є рахунком зі спеціальним режимом використання та не підпадає під дію законодавчих заборон.
06.08.2020 року ОСОБА_1 повторно зверталась до позивача із заявою, на яку позивачем було надано відповідь від 13.08.2020 року. У зв`язку з зазначеним в довідці від 08.10.2020 року, було зроблено висновок, що дії позивача щодо надання відповіді на заяви боржника у виконавчому провадженні ( ОСОБА_1 ) від 03.08.2020 року та 06.08.2020 року, - вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства.
З довідки від 08.10.2020 року також слідує, і не заперечується сторонами по справі, що перевіркою встановлено, що за період з 12.08.2020 року по 12.08.2020 року на рахунок позивача надійшли кошти в сумі 1  987,75 грн.
13.08.2020 року позивачем було винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження на суму 2  768,93 грн.
Постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження винесена позивачем 30.07.2020 року на суму 228,10 грн та передбачає стягнення витрат за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення основної винагороди приватного виконавця, про стягнення витрат виконавчого провадження, про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).
З довідки від 08.10.2020 року слідує, що за наслідками перевірки встановлено, що позивачем в ході здійснення виконавчого провадження №62694684 було стягнуто з боржника додаткові витрати виконавчого провадження, що не відповідає вимогам частини 11 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове ви виконання судових рішень і рішень інших органів».
Таким чином, за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київського області ОСОБА_2 щодо здійснення виконавчого провадження №62694684, яка проводилась на підставі звернення ОСОБА_1 від 22.08.2020 року, та в межах предмету цієї скарги виявлено порушення вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.11 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
На підтвердження вказаного в Поданні відповідача від 13.11.2020 року зазначено, що за результатами позапланової виїзної перевірки діяльності позивача, Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складена довідка від 08.10.2020 року, згідно з якою приватним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження №62694684 було порушено вимоги ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.11. ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Постановою від 30.07.2020 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 62694684 з примусового виконання виконавчого листа № 369/1434/16-ц, виданого 21.11.2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь стягувача заборгованість за кредитним договором від 27.06.2008 року в сумі 18  451,56 дол. США та про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь стягувача судові витрати в рівних частинах по 1  794,93 грн з кожного.
Цього ж дня приватним виконавцем винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 228,10 грн.
Згідно з постановою з боржника стягнуті витрати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, витрати пов`язані з винесенням постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення основної винагороди приватного виконавця, про стягнення витрат виконавчого провадження, про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).
Перевіркою встановлено, що 12.08.2020 року на рахунок приватного виконавця ОСОБА_2 надійшли кошти в сумі 1  987,75 грн. 13.08.2020 року приватним виконавцем винесена постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження на суму 2  768,93 грн.
З огляду на це відповідач в поданні вказує на норму частини другої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження», де вказано, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження», витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
Стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю, а також додаткових витрат, крім визначених Міністерством юстиції України, не допускається.
Види та розміри витрат виконавчого провадження затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2830/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1300/29430 (далі - Види та розміри витрат). Відповідач в поданні  зазначає, що відповідно до пункту 7 розділу II Видів та розмірів витрат, приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг.
Порядок стягнення витрат виконавчого провадження визначено пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року №489/20802 (далі - Інструкція), відповідно до якого витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені абзацом третім пункту 2 розділу VI Інструкції, як мінімальні витрати виконавчого провадження.
Відповідно до пункту 1 розділу II Видів та розмірів витрат, розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.
Відповідно до змісту постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 13.08.2020 року до додаткових витрат виконавчого провадження приватним виконавцем включено витрати на: обкладинку виконавчого провадження в кількості 1 шт. вартістю 10 грн; папір New Топе A4 (G180.50N) в кількості 183 арк. на суму 1  335,90 грн. (вартість 1 арк. складає 7,30 грн. ); файл глянцевий A4 80 мкр в кількості 5 шт. на суму 29,50 грн., (вартість 1 шт. складає 5,90 грн.); скоби для степлера Axent Pro №24/6 в кількості 300 шт. на суму 3,00 грн. (вартість 1 шт. складає 0,01 грн.); скріпки канцелярські Sholz 28мм в кількості 50 шт. на суму 50,00 грн. (вартість 1 шт. складає 1,00 грн.); ручка кулькова Xiaomi (BZL4011TY) в кількості 1 шт. вартістю 150 грн.; олівець чорнографітний Koh-i-Noor в кількості 1 шт. вартістю 18,75 грн.; стругачка KUM з металу в кількості 1 шт. вартістю 20,00 грн.; гумка Buromax в кількості 1 шт. вартістю 6,50 грн.
Розмір зазначених витрат відповідає вартості відповідних товарів, яка зазначена у наданій до пояснень приватного виконавця копії видаткової накладної № 1 від 06.08.2020 року. Також до додаткових витрат виконавчого провадження приватним виконавцем включено витрати тонера на друк аркушів A4 (Canon 052) в кількості 183 аркуші на загальну суму 146,40 грн. ( вартість друку 1 арк. 0,80 грн.).
В обґрунтування зазначених витрат, приватним виконавцем надано видаткову накладну № 2 від 06.08.2020 року з постачальником ФОП ОСОБА_6 , відповідно до якої вартість заправки картриджа Canon 052h складає 400,00 грн. При цьому, документи які б підтверджували, що вартість друку 1 аркуша A4 складає 0,80 грн., приватним виконавцем не надано.
Також до постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 13.08.2020 року приватним виконавцем включено витрати на пальне (бензин 95 pulls) на суму 212,48 грн. для відстані 41,5 км (з розрахунку 5,12 грн. за 1 км). В обґрунтування зазначених витрат, приватним виконавцем надано акт від 11.08.2018 року, зі змісту якого встановлено, що цього дня по виконавчому провадженню №62694684 в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області приватним виконавцем проводились виконавчі дії, а також надано квитанцію №135513 від 11.08.2020 року про здійснення оплати за покупку пального.
Окрім того, до додаткових витрат виконавчого провадження, приватним виконавцем включено витрати на конверт С4 в кількості 38 шт. на суму 68,40 грн. (вартість 1 шт. складає 1,80 грн;) та на рекомендований лист (марки) в кількості 38 шт. на суму 646,00 грн. (вартість 1 шт. складає 17,00 грн.). В підтвердження здійснення відправки рекомендованої кореспонденції в кількості 38 листів, приватним виконавцем надано списки згрупованих поштових відправлень, зокрема відповідно до списку № 68 від 31.07.2020 року, № 193 від 05.08.2020 року та № 198 від 07.08.2020 року, здійснено відправку листів до Боярської міської ради, Управління державної міграційної служби України в Київській області, Головного управління Держпраці у Київській області, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», Головного управління Держгеокадастру у Київській, АТ КБ «ПриватБанк», АТ «ОЩАДБАНК», АТ «ПУМБ», АБ «Укргазбанк», АТ «Альфа-Банк», АТ «Універсал банк», АТ «Райффайзен банк Аваль», Держслужби прав споживачів, Головного управління Держпродспоживслужби, Державної служби морського та річкового транспорту. Відповідно до списку № 190 від 03.08.2020 надіслано листи до A-Банку, АТ «Райффайзен банк Аваль», АТ КБ «ПриватБанк», АБ «Укргазбанк», ПАТ «Кредобанк», АТ «Укрсиббанк», Піреус Банк МКБ, Правекс Банку, ПАТ «Креді Агріколь Банк», АТ «ОЩАДБАНК», АТ «Альфа- Банк», АТ «ПУМБ», АТ «Універсал банк». Відповідно до списку № 200 від 13.08.2020 рекомендованою кореспонденцією здійснено відправку листів до АТ «ОЩАДБАНК», АТ КБ «ПриватБанк», АБ «Укргазбанк», АТ «Райффайзен банк Аваль», АТ «Альфа-Банк», АТ «Універсал Банк», ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ».
При виконанні виконавчого провадження № 62694684 стягувачем авансування витрат у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», не здійснювалось. Тому, в порушення вимог частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження № 62694684, документи виконавчого провадження направлялись адресатам рекомендованою кореспонденцією. Згідно тарифів ПАТ «Укрпошта», вартість відправлення листа простою кореспонденцією становила на час спірних правовідносин 9,00 грн.
З огляду на зазначене, Дисциплінарна комісія приватних виконавців в поданні дійшла висновку, який не був спростований стороною відповідача і в судовому засіданні, що приватним виконавцем ОСОБА_2 в ході здійснення виконавчого провадження №62694684 стягнуто з боржника додаткові витрати виконавчого провадження, що не відповідає вимогам частини 11 статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною другою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.
Згідно з пунктом 2 частини першої цієї статті Закону України «Про виконавче провадження», діяльність приватних виконавців має здійснюватися з дотриманням принципу законності.
Також, відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження має здійснюватися з дотриманням засад законності. Порушення приватним виконавцем ОСОБА_2 вимог частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» та вимог частини 11 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження», при здійсненні виконавчого провадження № 62694684 свідчить, за висновком Дисциплінарної комісії приватних виконавців, про порушення позивачем зазначеного принципу діяльності приватних виконавців та засад здійснення виконавчого провадження.
Під час здійснення позапланової невиїзної перевірки, 15.09.2020 року позивачем було надано письмові пояснення Управлінню забезпечення примусового виконання рішення у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). З даних письмових пояснень слідує, що позивач вважає правомірним стягнення додаткових витрат у виконавчому провадженні на підставі ст.42 Закону України «Про виконавче провадження».
Також 18.11.2020 року позивач подав на адресу Дисциплінарної комісії приватних виконавців письмові заперечення на подання від 13.11.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_2 (посвідчення від 20.06.2017 року НОМЕР_1), де повторно вказав на своє право визначати додаткові витрати виконавчого провадження.
Рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 20.11.2020 року, яке оформлене протоколом №45, притягнуто приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо можливості притягнення Дисциплінарної комісії приватних виконавців як відповідача у справі, суд першої інстанції вірно зазначив, що остання є постійно діючим органом, наділеним управлінськими повноваженнями, в складі Міністерства юстиції України.
При цьому, процесуальний статус суб`єкта владних повноважень, визначений п.7 ч.1 ст.4 КАС України, не вимагає наявності у особи відповідача статусу юридичної особи, відтак - може бути колегіальним органом без статусу юридичної особи.
Щодо підстав для проведення перевірки діяльності позивача, за наслідками якої були винесені оскаржувані рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях відповідачів порушень вимог чинного законодавства, оскільки застосування щодо обставин прийняття до провадження та порушення дисциплінарного провадження на підставі звернення ОСОБА_1 від 22.08.2020 року є належним, адже таке звернення містило вимогу щодо відновлення порушених прав у зв`язку з діями позивача у виконавчому провадженні за участю заявниці, що є за своєю правовою сутністю скаргою в розумінні ст.3 Закону України «Про звернення громадян».
Разом з тим, відповідно до п.8 ч.1 ст.17 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII (далі - Закон №1403) Міністерство юстиції України здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця.
Відповідно до ч.7 ст. 34 Закону №1403 у разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до ст.37 Закону №1403 приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ч.3 ст.34 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» позапланові перевірки проводяться, зокрема, на підставі письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця. При цьому, суд звертає увагу, що норма зазначеної статті не містить вимогу щодо порядку подачі таких звернень.
Частиною третьою ст.7 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що якщо питання, порушене в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входить до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
Отже, законодавцем допускається прийняття звернень органами державної влади, в тому числі і Міністерством юстиції України за наслідками виконання ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян».
Відповідно до ст.38 Закону №1403 підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком приватного виконавця є: 1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; 2) порушення правил професійної етики приватного виконавця; 3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; 5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1403 діяльність приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №1403 приватний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб.
З матеріалів дисциплінарного провадження, яке передувало винесенню Міністерством юстиції України оскаржуваного рішення, вбачається, що Дисциплінарна комісія приватних виконавців при складенні висновків щодо порушення позивачем вимог законодавства при винесенні постанови про стягнення з боржника у ВП №62694684 надмірних додаткових витрат, застосував допустиму дискреційну оцінку діяльності позивача, застосувавши принципи правомірної поведінки останнього.
Так, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у вищевказаних матеріалах містилось достатньо відомостей для висновку, що додаткові витрати виконавчого провадження, які були предметом перевірки, не можуть вважатись розумними не необхідними.
Окрім того, позивач, як в матеріалах дисциплінарного провадження, так і в цій судовій справі не пояснив ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції жодним чином, як ним було враховано майнові інтереси боржника та виконано принципи справедливості, верховенства права (яке передбачає в свою чергу співмірність, рівність, добросовісність та обґрунтованість) при винесенні постанови про стягнення додаткових витрат з громадянки ОСОБА_1 у ВП №62694684.
Щодо оскарженого наказу Міністерства юстиції України №4243 від 08.12.2020 року, як було раніше зазначено самим позивачем, даний документ не є самостійним, а лише похідним, та таким, який вводить в законну дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, прийняте на засіданні, оформленому протоколом №45 від 20.11.2020 року.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях та рішеннях відповідачів порушення чинного законодавства не вбачається, у зв`язку з чим, адміністративний позов задоволенню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Сорочко Є.О.

                                                                                                    Чаку Є.В.