П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/3781/21	
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Зуєвої Л.Є.,
суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.
при секретарі Цехмейстренко Ю.В..,
за участі  представника апелянта Тарановського Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області  на рішення  Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року у справі   за позовом  Військової частини НОМЕР_1  до  Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИЛА:
У березні 2021 року позивач  звернувся до суду з  позовом до відповідача та просив  визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморського управління Головного управління ДПС в Одеській області №0024615306 від 27.02.2020 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
В обґрунтування позову зазначалось, що позивачем здійснено усі необхідні дії для своєчасного перерахування єдиного внеску на рахунки одержувача, проте при сплаті сум єдиного внеску допущено помилку у номері рахунку, та перераховано кошти   на інший рахунок податкового органу, що не є навмисними діями позивача, оскільки фактично кошти сплачено своєчасно.  
Рішенням  Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021   року, ухвалене   в порядку письмового провадження за правилами   загального позовного провадження у м.  Одесі  позов задоволено. 
Не погоджуючись з таким рішенням, Головне управління ДПС в Одеській області  надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Доводами апеляційної скарги  зазначено,  що ГУ ДПС в Одеській області              застосовано штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску штрафу у розмірі 1123224,6 грн. за період з 21.12.2018 року по 24.02.2020 року та нарахування пені у розмірі 101867,99 грн.                  (0,1% від суми недоїмки) відповідно рішення вiд 27.02.2020 року № 0024615306. Відповідач вказує, що Військова частина НОМЕР_1 звернулася до контролюючого органу з заявами про перерахунок єдиного соціального внеску нарахованого на грошове                                забезпечення військовослужбовців (кбк. 7102000) на рахунок для сплати єдиного соціального внеску нарахованого на заробітну плату працівників (кбк 71010000). Контролюючим органом було розглянуто дані заяви та підготовлено висновки про перерахування                     коштів з одного бюджетного рахунку на інший, які зазначені в заявах Військової частини НОМЕР_1 . Тобто, на думку податкового органу, позивач сплачував не своєчасно єдиний внесок, у зв`язку з чим контролюючим органом було винесено рішення про застосування                штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або                        несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.02.2020 року                     № 0024615306.
Позивачем відзив на апеляційну скаргу  до суду не  надано.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів  дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено,  Військовою частиною НОМЕР_1 здійснено перерахування коштів ЄСВ на рахунок №37191201021509 отримувач Роздільнянська ОДПІ, про що надано наступні платіжні доручення: №47 вiд 02 лютого 2018 року, №52 вiд                 07 лютого 2018 року, №107 вiд 05 березня 2018 року, №167 від 05 квітня                                       2018 року, 
17.04.2018 року Військова частина НОМЕР_2 звернулась до ГУ ДФС в Одеській області із заявою №33 про здійснення перерахунку з рахунку НОМЕР_3 на paxyнoк 37190202021509 невірно сплачені кошті по Єдиному соціальному внеску у сумі                832156,96 грн.
Також на рахунок № НОМЕР_3 Військовою частиною НОМЕР_1 здійснено перерахування коштів ЄСВ, отримувач Роздільнянська ОДПІ, про що надано наступні платіжні доручення: №73 від 12.02.2018 року; №78 від 21.02.2018 року; №84 від               26.02.2018 року; №138 від 16.03.2018 року; № 143 від 23.03.2018 року; №274 від                 18.05.2018 року; №228 від 02.05.2018 року, №239 від 07.05.2018 року; №250 від                  08.05.2018 року.
16.04.2019 року Військова частина НОМЕР_2 звернулась до ГУ ДФС в Одеській області із заявою №75 про здійснення перерахунку з рахунку НОМЕР_3 на paxyнoк НОМЕР_4 у  зв`язку з помилкою у номері рахунку сплачені кошті по Єдиному соціальному внеску у сумі 418980,20 грн.
Крім того, 16.10.2019 року Військова частина НОМЕР_2 звернулась до ГУ ДФС в Одеській області із заявою №252 про здійснення перерахунку помилково сплачених коштів у сумі 173634, 43 грн. з рахунку № НОМЕР_5 , відкритого в ГУ ДПС в Одеській області/Біляївський р-н, код ЄДРПОУ 43142370, МФО 820172 Держказначейська служба України, м.Київ на рахунок № UA968999980000037197202021509, відкритий в                ГУ ДПС в Одеській області/Біляївський р-н, код ЄДРПОУ 43142370, МФО 820172 Держказначейська служба України, м.Київ.
25.11.2019 року Військова частина НОМЕР_2 звернулась до ГУ ДФС в Одеській області із заявою №330 про здійснення перерахунку помилково сплачених коштів у сумі 358106,98грн. з рахунку № НОМЕР_5 , відкритого в ГУ ДПС в Одеській області/Біляївський р-н, код ЄДРПОУ 43142370, МФО 820172 Держказначейська служба України, м.Київ на рахунок № UA968999980000037197202021509, відкритий в ГУ ДПС в Одеській області/Біляївський р-н, код ЄДРПОУ 43142370, МФО 820172 Держказначейська служба України, м.Київ.
13.01.2020 року позивач звернувся до ГУ ДПС в Одеській області із заявою № 9, в якій просив перерахувати помилково сплачені кошти у сумі 178        834,71грн., з рахунку № НОМЕР_6 , відкритого в ГУ ДПС в Одеській області/Біляївський р-н, код ЄДРПОУ 43142370, МФО 899998 Казначейство України (ЕАП) на рахунок №UA258999980000355669202001509, відкритий в ГУ ДПС в Одеській області/Біляївський р-н, код ЄДРПОУ 43142370, МФО 899998 Казначейство України (ЕАП)
Проте, 27.02.2020р. на підставі ч.10, п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Чорноморським управлінням ГУ ДПС в Одеській області винесено Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №0024615306. Та застосовані штрафні санкції у вигляді штрафу у розмірі 1123224,6 грн та пені  у сумі 101867,99 грн.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, т.я. оскаржуване позивачем Рішення Чорноморського управління ГУ ДПС в Одеській області Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №0024615306 винесено контролюючим органом неправомірно, безпідставно, та з порушенням положень чинного законодавства України, виходячи з наступного.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду відповідає,  а викладені у апеляційній  скарзі доводи скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами                          України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ) закріплено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 10 зазначеної цієї ж статті визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Згідно з абзацом 1 пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Позивач в розумінні зазначених норм Закону № 2464-VІ є страхувальником та на нього покладений обов`язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VІ на платника єдиного внеску покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Статтею 9 Закону № 2464-VІ визначені порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).
Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.
Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку.
Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
У відповідності до частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11 ст. 9 Закону № 2464-VI).
Бюджетним кодексом України (далі - БК України) визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.
Так, статтею 45 Бюджетного кодексу  України визначено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.
Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з Положенням № 54, у відповідності до пункту один розділу II якого Державна фіскальна служба України (далі - ДФС) та її територіальні органи в областях, місті Києві, Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міста Києва), районах у містах, об`єднані та спеціалізовані державні податкові інспекції ДФС (далі - територіальні органи ДФС) відкривають в органах Казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування» (далі - рахунок 3719) для зарахування та розподілу страхових коштів.
Рахунки 3719 відкриваються в розрізі категорій платників, визначених Законом.
Рахунки 3719 відкриваються ДФС на балансі Державної казначейської служби України (далі - Казначейство) та територіальним органам ДФС - на балансі головних управлінь Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - Головні управління Казначейства).
Згідно пункту другого розділу II Положення відкриття рахунків 3719 здійснюється на підставі заяв ДФС і територіальних органів ДФС та інших документів у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики.
Розрахунково-касове обслуговування ДФС та територіальних органів ДФС здійснюється органами Казначейства відповідно до умов договорів між органами Казначейства і власниками рахунків згідно з вимогами порядку, визначеного центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики.
Договори укладаються: ДФС з Казначейством; територіальними органами в областях, місті Києві ДФС (далі - головні управління ДФС) з Головними управліннями Казначейства; державними податковими інспекціями в районах, містах (крім міста Києва), районах у містах, Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників, об`єднаними державними податковими інспекціями ДФС та спеціалізованими державними податковими інспекціями з обслуговування великих платників ДФС з управліннями (відділеннями) Державної Казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення (далі - управління (відділення) Казначейства).
Відповідно до частини шостої статті 9 Закону № 2464-VI для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.
За змістом пунктів 1-3 розділу III Положення № 54 страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім`я територіальних органів ДФС в управліннях (відділеннях) Казначейства.
Страхові кошти, які надійшли за день (з урахуванням повернення помилково або надміру сплачених сум та/або безпідставно стягнутих сум єдиного внеску) на рахунки 3719 територіальних органів ДФС, на кінець операційного дня у регламентований час засобами програмного забезпечення шляхом формування меморіальних документів перераховуються Головними управліннями Казначейства на відповідні рахунки 3719 головних управлінь ДФС з подальшим перерахуванням на відповідні рахунки 3719, відкриті на ім`я ДФС в Казначействі, на підставі договорів про здійснення розрахунково-касового обслуговування, укладених органами Казначейства з власниками рахунків.
Страхові кошти, акумульовані на рахунках 3719 ДФС, об 11 год. 00 хв. наступного операційного дня засобами програмного забезпечення розподіляються автоматично за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до визначених Законом пропорцій (у відсотках) та перераховуються за призначенням - на рахунки, відкриті в Казначействі за балансовим рахунком 3717 «Рахунки державних позабюджетних фондів» (далі - рахунок 3717) на ім`я фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування відповідно до договорів про здійснення розрахунково-касового обслуговування, укладених Казначейством з власниками рахунків.
У разі якщо ДФС до 10 год. 30 хв. надало Казначейству розрахунковий документ на перерахування коштів з його рахунка 3719 на відповідний рахунок головного управління ДФС для здійснення повернення помилково або надміру сплачених сум та/або безпідставно стягнутих сум єдиного внеску, розподіл страхових коштів за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюється після перерахування коштів головному управлінню ДФС для здійснення повернення помилково або надміру сплачених сум та/або безпідставно стягнутих сум єдиного внеску.
У разі надання ДФС зазначеного розрахункового документа після 10 год. 30 хв. Казначейство виконує його наступного операційного дня.
Пунктом 1 частини десятої статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.
Пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.
Зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України (п. 9.3 статті 9 ПК України).
Пунктами 4 і 5 статті 45 БК України встановлено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки та збори (обов`язкові платежі) рахуються зачисленими в дохід Державного бюджету з дня їх зарахування на єдиний казначейський рахунок.
Положення про єдиний казначейський рахунок, затверджене наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 № 122 (у редакції наказу Державного казначейства України від 30.11.2010 № 449), зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 липня                2002 року за № 594/6882 (далі - Положення № 122) регламентує функціонування єдиного казначейського рахунку - основного рахунку держави для проведення фінансових операцій та ефективного управління коштами державного та місцевих бюджетів через систему електронних платежів Національного банку України.
Поняття «єдиний казначейський рахунок» закріплене в Положенні № 122 та визначається як консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України. Єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством (п. 2.1 цього Положення).
Згідно з п.п. 2.2 і 2.3 Положення № 122 усі сплачені податки і збори (обов`язкові платежі), не залежно від того, до якого бюджету вони сплачені, в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок, а зарахування податку на відповідний рахунок має значення лише для обліку коштів.
Відповідно до п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що днем сплати єдиного внеску слід вважати день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем було сплачено його зобов`язання з єдиного внеску у межах строків, визначених чинним законодавством, і такі кошти своєчасно надійшли до бюджету, що виключає достатні правові підстави для накладення на нього штрафу за несвоєчасну сплату даного збору та/або його несплату.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи позивачем була допущена помилка  та здійснено перерахування єдиного соціального внеску нарахованого на грошове забезпечення військовослужбовців (код 707102000000) до бюджету на рахунок для сплати єдиного соціального внеску нарахованого на заробітну плату працівників (код 707101000000).
Станом на 29.05.2020р. за данними  Електронного кабінету  платника податків військової частини   НОМЕР_1 сума недоплати  єдиного соціального внеску на грошове забезпечення військовослужбовців становила - 118035,68 грн., при цьому різниця між сумою фактично перерахованого єдиного соціального внеску нарахованого на грошове зобов`язання  військовослужбовців та нарахованого по Звітам за 2020 рік становить +123091,03 грн, що свідчить про повне погашення  військовою частиною НОМЕР_1  своїх зобов`язань.
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що за умови своєчасного зарахування коштів до Державного бюджету України, відсутні  достатні правові підстави для висновку про несплату необхідної суми єдиного соціального внеску у визначений законодавством строк, як на тому наполягає апелянт, та зазначена помилка не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому у будь-якому разі підлягали перерахуванню на відповідні рахунки.
Аналогічний правовий висновок викладено  в постанові Верховного Суду від                       24 жовтня 2018 року в справі № 760/6097/16-а (2а/760/590/16).
До того ж, зазначена  помилка самостійно була  виявлена платником, який вжив відповідні заходи щодо спрямування коштів за належністю.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, наявні підстави для задоволення позовних вимог.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення   суду першої інстанції  ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області  – залишити без задоволення.
Рішення  Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року – залишити без змін.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 01.11.2021 року

Головуюча суддя:                                                                                          Л.Є. Зуєва  

Суддя:                                                                                                             М.П. Коваль  

          Суддя:                                                                                                             О.О. Кравець