Єдиний унікальний номер 243/7312/21 
Номер провадження 22-ц/804/2580/21        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року
          
м. Бахмут 

справа  № 243/7312/21
провадження  № 22-ц/804/2580/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого   Хейло Я.В.,
суддів    Мірути О.А., Тимченко О.О.

учасники справи:

позивач  ОСОБА_1 ,
відповідач  ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут  цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 липня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів (суддя Мірошниченко Л.Є.), ухваленого в приміщенні суду в місті Слов`янськ Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У липні 2021 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Позов мотивовано тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , шлюб з яким розірвано. Від шлюбу вони мають дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28.12.2005 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця і до повноліття дитини.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23.10.2007 року з відповідача на користь позивача було стягнуто додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця і до повноліття дитини.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.08.2020 року позовні вимоги відповідача було задоволено частково, було зменшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 з 1/3 до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця і до повноліття дитини.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.06.2021 року позовні вимоги відповідача було задоволено, зменшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця та до дитиною повноліття.

Внаслідок нерегулярної сплати аліментів станом на 31.03.2021 року включно відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 73670,9 грн. 

Без урахування обмежень встановлених ч.1 ст. 196 СК України позивач вважає, що має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату аліментів у розмірі 100172, 50 грн.

Позивач зазначає, що розмір пені з 01.10.2020 року по 28.02.2021 року становить 73670,9 грн., та розрахунок відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 25.04.2018 р. № 572/1762/15-ц.

Просила стягнути з відповідача на власну користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 73670,9 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 липня 2021 року в позові відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом неповно з`ясовано обставини справи та порушено норми процесуального та матеріального права. 

Звертає увагу, що судом першої інстанції було залишено поза увагою факт наявності заборгованості станом на 01.10.2020 року зі сплати аліментів у розмірі 84764,94 грн, та саме на цю суму з урахуванням нових нарахувань та оплати аліментів після 01.10.2020 року нарахована пеня.
    
УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідачем ОСОБА_2   подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що заборгованість за спірний період складає  з 01.10.2020 року по 28.02.2021 року складає 26736 грн, що суперечить розрахунку позивача.

Також зазначив, що в апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області по справі № 243/7321/21, в той час я номер даної справи 243/7312/21, тобто фактично рішення яке просить скасувати позивач відсутнє.

Просив оскаржуване рішення залишити без змін.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28.12.2005 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця і до повноліття дитини, але рішенням суду від 10.08.2020 року, було зменшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 з 1/3 до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця і до повноліття дитини. Також, 03.06.2021 року рішенням суду за позовом відповідача було зменшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця та до дитиною повноліття.

Крім того, рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23.10.2007 року з відповідача на користь позивача було стягнуто додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця і до повноліття дитини.

Відповідно до довідки розрахунку наданої Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01.04.2021 АСВП № 53499945/24613 вбачається, що по виконавчому листу № 635/7292/16-ц від 06.02.2017 року та за № 2-6283 від 23.10.2007 року які видано ні підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 у розмірі по 1/3 частині, (по1/4 частині з 11.09.2020 року) та по 1/6 частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30%-50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно матеріалів виконавчого провадження є заборгованість по сплаті аліментів за період з 07.12.2005 р. по 28.02.2021 р. включно, у сумі 73670,90 грн. (а.с.8-10).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ  ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті  367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не  підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову  складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно  з частиною  першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за період з 01.10.2020 року по 28.02.2021 року, який безпосередньо і є предметом позову, сплатив аліменти у сумі 28 631,74 грн., тоді як нараховано аліменти у сумі 22126,56 грн, тому за приписами статті 196 СК України підстави для нарахування пені відсутні.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2020 року по 28.02.2021 року у розмірі 73670, 90 грн. (а.с. 1-2)

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті  79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до довідки розрахунку наданої Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01.04.2021 АСВП № 53499945/24613 вбачається, що по виконавчому листу № 635/7292/16-ц від 06.02.2017 року та за № 2-6283 від 23.10.2007 року які видано ні підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 у розмірі по 1/3 частині, (по1/4 частині з 11.09.2020 року) та по 1/6 частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30%-50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 

Згідно матеріалів виконавчого провадження є заборгованість по сплаті аліментів за період з 07.12.2005 р. по 28.02.2021 р. включно, у сумі 73670,90 грн. (а.с.8-10).

З даного розрахунку Слов`янського міськрайонного ВДВС вбачається, що за період з 01.10.2020 року по 28.02.2021 року нараховано аліменти у сумі 22126,56 грн., проте відповідачем ОСОБА_2 сплачено аліменти за даний період у розмірі 28 631,74 грн. (а.с.10)

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Доводи апеляційної скарги стосовно наявності заборгованості у ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.10.2020 року у розмірі 84764, 94 гривень, не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, оскільки зазначена заборгованість утворилась за період, що не охоплюється вимогами позову ОСОБА_1 .

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом  справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 374, 375, 377, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення  Слов`янського міськрайонного суду  Донецької області від 29 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий              Я.В. Хейло

Судді         О.А. Мірута

          О.О. Тимченко