Справа № 161/9813/21 	Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В. Ф. 	
Провадження № 22-ц/802/1328/21  Категорія: 82    	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
08 листопада 2021 року                                                                 місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я., 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРІБЬЮШИН», Товариство з обмеженою відповідальністю «Крок-ТТЦ» про захист прав споживача за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Семенюк Ліни Вадимівни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
31 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист справ споживача.
Ухвалою суду від 06 липня 2021 року залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», Товариство з обмеженою відповідальністю «Крок-ТТЦ».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 придбав у магазині «Фокстрот», в якому здійснює господарську діяльність ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» ноутбук ACER SF 313-52 (NX/HQXEU.003) вартістю 32 199,00 грн.
Після придбання 01 серпня 2020 року ноутбук без видимих причин перестав працювати, у зв`язку з чим він звернувся до магазину « Фокстрот », де його спрямували у сервісний центр «Робим Гуд», де господарську діяльність здійснює ФОП ОСОБА_2 
03 серпня 2020 року він здав ноутбук у сервісний центр, про що отримав відповідну квитанцію.
12 листопада 2020 року позивач забрав свій ноутбук із сервісного центру, оскільки він не був відремонтований, та здав його продавцю.
Посилаючись на приписи ст.709 ЦК України та положення Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 30 911,00 грн неустойки за кожен день усунення недоліків, з розрахунку з 07 серпня 2021 року по 12 листопада 2020 року.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», Товариство з обмеженою відповідальністю «Крок-ТТЦ», про захист справ споживача відмовлено повністю.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, яку обґрунтував ти, що не погоджується з рішенням суду, вважає його незаконним, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин справи та неповним дослідженням доказів, невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати, постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд дійшов висновку, що відповідач ФОП ОСОБА_2 не може нести відповідальність у вигляді неустойки, передбаченої ч.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки він не віднесений до кола осіб (виробник, продавець (імпортер), підприємство, що задовольняє вимоги споживача), які несуть відповідальність у разі придбання споживачем товару неналежної якості.
Згідно зі ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Відповідно до статті 673 ЦК України та статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець зобов`язаний надати покупцеві інформацію про товар, а також передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.
Згідно зі ст.678 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:
1) пропорційного зменшення ціни;
2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;
3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:
1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;
2) вимагати заміни товару.
Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару.
Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.
Окрім цього, права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості закріплені статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно частини першої цієї статті, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.
Згідно ч.5 ст.8 цього Закону продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.
Частиною 14 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром.
Частинами 1, 3, 5 статті 709 ЦК України передбачено, що продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Вимога покупця про безоплатне усунення недоліків товару підлягає задоволенню продавцем або виготовлювачем протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. На вимогу покупця на час ремонту йому має бути наданий у користування аналогічний товар, незалежно від моделі, з доставкою. За кожний день прострочення продавцем або виготовлювачем усунення недоліків товару і невиконання вимоги про надання в користування аналогічного товару на час усунення недоліків продавець сплачує покупцеві неустойку в розмірі одного відсотка вартості товару.
Судом встановлено, що 22 червня 2020 року позивач придбав у магазині «Фокстрот», в якому здійснює господарську діяльність ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» ноутбук ACER SF 313-52 (NX/HQXEU.003) вартістю 32 199,00 грн.
01.08.2020 року придбаний ОСОБА_1 ноутбук без видимих причин вийшов з ладу. Зазначене стороною відповідача не оспорюється.
03.08.2020 року позивачем було передано несправний ноутбук до СЦ «Сервісний центр» ПП ОСОБА_2 , що підтверджується квитанцією № С449 від 03.08.2020 року Даною квитанцією визначено дату завершення ремонту - «07.08.2020 року», зазначено про наявність пошкоджень техніки - «подряпини та потертості», а також про наявний у ньому дефект - «при ввімкненні немає зображення».
15.10.2020 року позивач звернувся до ТзОВ «САВ-Дістрибьюшн» із заявою про заміну неякісного товару на інший аналогічної моделі.
У відповідь на вищевказану заяву, директором магазину «Фокстрот» ТзОВ «САВ-Дістрибьюшн» надіслано ОСОБА_1 лист від 28.10.2020 року за вих. № 28/10/20-02, яким в задоволенні його вимоги було відмовлено із посиланням на положення ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів»
12.11.2020 року позивачем було отримано повідомлення від СЦ «Сервісний центр» ПП ОСОБА_2 про повернення ноутбука з ремонту.
Як вбачається із Довідки про проходження діагностики від 12.11.2020 року, складеної в присутності директора Сервісного центру ПП ОСОБА_2 , внаслідок повернення придбаного ОСОБА_1 ноутбуку, зафіксовано факт, що дана техніка так і не працює по причині не можливості встановлення операційної системи.
12.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТзОВ «САВ-Дістрибьюшн» із заявою про розірвання договору та повернення сплаченої за ноутбук суми в розмірі 32499 грн.
У зазначеній вище вимозі позивача відповідач ТзОВ «САВ-Дістрибьюшн» відмовив та вилучив товар для проведення діагностики на можливість проведення гарантійного ремонту, що підтверджується квитанцією від 12.11.2020 року.
При цьому, на заяву від 12.11.2020 року ТзОВ «САВ-Дістрибьюшн» надіслало відповідь від 16.11.2020 року за № 16/11/20-04, відповідно до якої позивачу у розірванні договору та повернення сплаченої за ноутбук суми в розмірі 32499 грн. було відмовлено з огляду на те, що причина несправності ноутбуку не є наявність істотного недоліку товару в розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів».
19.11.2020 року ОСОБА_1 у відповідності до ч. 9 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» звернувся до ТзОВ «САВ-Дістрибьюшн» із заявою про надання йому в користування аналогічного пристрою тому, який був вилучений у нього для проведення ремонту.
На вказану заяву ТзОВ «САВ-Дістрибьюшн» 24.11.2020 року за вих. № 24/11/20-05 надало позивачу відповідь з якої слідує, що в обмінному фонді магазину відповідача немає вільних ноутбуків для надання в тимчасове користування.
Разом з тим, 07.12.2020 року ОСОБА_1 відправив лист від ТзОВ «САВ-Дістрибьюшн» датований 03.12.2020 року за вих. № 03/12/20-01, із повідомленням про необхідність прибуття до магазину для отримання ноутбука, оскільки він вже повернувся з ремонту.
11.12.2020 року позивач прибув до магазину « Фокстрот », однак з огляду на наявність на придбаному 22.06.2020 року ним ноутбуку нових зовнішніх пошкоджень, техніку останній не став забирати та подав заяву від 11.12.2020 року про повернення йому грошових коштів за ноутбук.
Однак, як вбачається із листа ТзОВ «САВ-Дістрибьюшн» від 23.12.2020 року за вих. № 23/12/20-04, позивачу було відмовлено у поверненні грошових коштів за товар.
Надалі, 04.02.2021 року відповідачем ТзОВ «САВ-Дістрибьюшн» було перераховано на картковий рахунок позивача грошові кошти в сумі 32499 грн. у якості повернення коштів за придбаний останнім у магазині « Фокстрот » ноутбук.
Вказані обставини були встановлені рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2021 року у цивільній справі №161/3051/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-Дістрибьюшн» про захист прав споживача, і стороною відповідача не заперечуються, в частині хронології подій та обставин ремонту ноутбуку.
Цим же рішенням стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-Дістрибьюшн» на користь ОСОБА_1 неустойку за час затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки та моделі в сумі 4507 грн 86 коп.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-Дістрибьюшн» на користь ОСОБА_1 1500 грн на відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.
Рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалося та 14 травня 2021 року набрало законної сили.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки за кожен день усунення недоліків товару понад встановлений законом строк, суд у цивільній справі №161/3051/21 зазначив, що сервісний центр, в якому здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 та у який передавався на проведення ремонту ноутбук, є юридичною особою, представником виробника, що самостійно здійснює свою діяльність на ринку України і самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями перед клієнтами. В свою чергу, в матеріалах справи були відсутні будь-які докази того, що відповідач ТзОВ «САВ-Дістрибьюшн» перебуває в договірних відносинах з даним авторизованим сервісним центром і може нести відповідальності за дії останнього, у тому числі й впливати на строки проведення ремонту. Із наведеного слідувало, що відповідач ТзОВ «САВ-Дістрибьюшн» не є належним відповідачем за позовною вимогою про стягнення неустойки в сумі 51840,39 грн. за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений 14-ти денний строк, а тому в її задоволенні слід відмовити за безпідставністю.
Покликаючись саме на ці висновки суду у цивільній справі №161/3051/21, позивач вважає, що саме ФОП ОСОБА_2 повинен нести цивільно-правову відповідальність за порушення строку усунення недоліків товару.
Частиною п`ятою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Оскільки ФОП ОСОБА_2 не брав участі у цивільній справі №161/3051/21 ні як сторона, ані як третя особа, тому всі обставини, встановлені стосовно нього у цьому рішенні суду, можуть бути спростовані ним у загальному порядку.
У гарантійній книжці на ноутбук інформацію про авторизовані сервісні центри Acer на території України можна отримати на веб-сайті acer . ua в розділі «Сервіс і Підтримка». Тобто, у гарантійній книжці виробник товару зробив застереження із посиланням на конкретний перелік авторизованих сервісних центрів (підприємств, що задовольняють вимоги за місцезнаходженням споживача, в розумінні ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Серед наведеного переліку сервісних центрів відсутній як ФОП ОСОБА_2 , так і фірмові найменування «Робим ГУД», «Центр сервіс», які використовуються ним у господарській діяльності, так і взагалі місто Луцьк. Натомість, станом на 27 травня 2021 року, коли копіювалася інформація з веб-сайту, наявна інформація про сервісний центр «Крок-ТТЦ», який розміщений у м. Києві.
У зв`язку з цим суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку особою, яка задовольняє вимоги споживача, в розумінні ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» є ТОВ «Крок-ТТЦ» і саме цій юридичній особі передавався на ремонт спірний ноутбук. ФОП ОСОБА_2 лише надавав агентські послуг з прийняття та видачі товару, тобто, від власного імені він не діяв.
Зазначена обставина також підтверджується копією договору №УНП від 03.06.2020 року про сервісне обслуговування техніки та додатку №1, додатку №2 до договору від 03.06.2020 року, наявними в матеріалах справи. 
Так, відповідно до п. 1.1, п. 1.2 договору ФОП ОСОБА_2 (точка прийому) призначається не ексклюзивним агентом, який надає послуги з приймання від клієнтів, зберігання, відправки в ТОВ «Крок-ТТЦ» (далі - Сервісний Центр) на ремонт товарів торгових марок згідно додатку №1 до даного договору (далі-апарати), та поверненню цих апаратів клієнту після здійснення ремонту. Центр приймає від точки прийому апарати, виконує їх гарантійний та/або післягарантійний ремонт і передає апарати точці прийому.
Згідно з п. 2.1.2 розділу 2 даного договору ФОП ОСОБА_2 зобов`язаний забезпечити належні умови приймання, зберігання й пакування для наступного транспортування прийнятих на обслуговування апаратів та виконувати інші умови та процедури, що вказані в додатку №2. При цьому ТОВ «Крок -ТТЦ» відповідно до п. 2.2.2 розділу 2 договору виконує ремонт і доставку апаратів за свій рахунок у максимально короткий термін дотримуючись ЗУ «Про захист прав споживачів». 
Таким чином, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 діяв як агент, що надавав послуги з приймання від клієнтів, зберігання та відправки на ремонт товарів торгових марок, згідно додатку №1 до договору. При цьому сервісним центром згідно договору виступав саме ТОВ «Крок-ТТЦ», а не ФОП ОСОБА_2 ..
Жодних доказів протилежного, зокрема, що саме ФОП ОСОБА_2 є виробником, продавцем (імпортером) товару, або підприємством, яке задовольняє вимоги споживача (відповідний договір, гарантійну книжку з іншими умовами, технічний паспорт тощо) позивач суду не надав.
Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.
Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції і не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , адвоката Семенюк Ліни Вадимівни залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст.3 89 ЦПК України. 

Головуючий

Судді