ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/11470/21	Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/919/21 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 351000000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Парандюк Т. С., Шевчук Г. М., 
за участю секретаря - Дмитрів О.М. 
та сторін: представника ОСОБА_1 — адвоката Василишина К.В., представника ОСОБА_2 - адвоката Кавійчик В.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/11470/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — адвоката Василишина Костянтина Вікторовича на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2021 року, ухвалену суддею Братасюком В.М., у цивільній справі за поданням в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , -
В С Т А Н О В И В:
30 червня 2021 року в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) звернулася в суд із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а саме: до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 1-7).
В обґрунтування вказаного подання зазначили, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження №57296690 з примусового виконання постанови №ТР799/416/АВ/ТД-ФС від 06.07.2018 року, виданої Управлінням Держпраці у Тернопільській області про стягнення з боржника штрафу в розмірі 893 520 гривень. Добровільно боржник вище зазначену суму не погашає. Виходом виконавця на місце проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що потрапити в квартиру та провести виконавчі дії неможливо, оскільки двері зачинені, боржник згідно вимог виконавця не з`являється.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2021 року подання в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 — задоволено.
Надано дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 101-104).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 — адвокат Василишин Костянтин Вікторович просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2021 року по справі №607/11470/21 — скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в повному обсязі, посилаючись на те, що вона прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 — адвокат Василишин К.В. вказав, що апелянту про розгляд даного подання не було відомо. Вказує, що гарантування кожному прав на повагу та недоторканість житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року. Окрім того, вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримати повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини створення перешкод у проведенні виконавчих дій. З тексту ухвали суду не вбачається, що кореспонденція, яка була адресована державним виконавцем боржнику особисто ним отримана. Щодо актів державного виконавця якими обґрунтовано в подані факт перешкоджання боржником у вчиненні виконавчих дій, зазначає, що текст оскаржуваної ухвали не містить інформації (доказів), що боржнику особисто вручено вимогу необхідність перебування у відповідну дату та час за місцем реєстрації/проживання. Більше того, вказані акти державних виконавців не містять інформації, що двері квартири АДРЕСА_2 були зачинені, а зазначено, що були зачинені двері будинку, то не зрозуміло, яким саме способом боржник чинив перешкоди у примусовому виконанні державному виконавцеві. Отже, за конкретних обставин відсутність боржника за вище вказаною адресою та як наслідок не відкриття дверей до багатоквартирного будинку, не можна розцінювати як перешкоджання або свідоме ухилення ним від проведення виконавчих дій. Крім того, державним виконавцем не наведено даних на підтвердження того, що в даній квартирі до якої потрібно здійснити примусове проникнення, знаходиться майно боржника чи майно/кошти, належні останньому, адже, квартира за ним не зареєстрована, а зареєстрована, що підтверджує виконавець за ТзОВ “ТЕОД”. Також, державним виконавцем не подано актуальні дані про склад осіб, що станом на даний час проживають у квартирі, з метою уникнення порушення прав інших користувачів. 
Від Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять у задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 — адвоката Василишина Костянтина Вікторовича — відмовити в повному обсязі.
21 вересня 2021 року представник ОСОБА_2 — адвокат Кавійчик Віта Петрівна подала через канцелярію суду клопотання про залучення ОСОБА_2 , як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача (боржника) у справі №607/11470/21 (а.с. 143-146).
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року залучено до участі у цивільній справі №607/11470/21 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору — ОСОБА_2 (а.с. 161-162).
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 — адвокат Василишин К.В. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Кавійчик В.П. апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Василишина К.В. підтримала, просила її задоволити.
Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №4600116776814.
У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив із того, що боржник ОСОБА_3 на місце проведення виконавчих дій не з`являється, хоча був повідомлений належним чином, вимоги виконавця про надання доступу до помешкання боржника для проведення виконавчих дій не виконуються, увійти та провести опис майна виявилось неможливим, оскільки двері зачинені, про що складені акти державного виконавця. 
Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки судом судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що на адресу Тернопільського міського відділу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 25 вересня 2018 року надійшла постанова №ТР799/416/АВ/ТД-ФС від 06 липня 2018 року Управління Держпраці у Тернопільській області, про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 893 520 гривень (а.с. 8-11).
Державним виконавцем Тернопільського міського відділу 26 вересня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57296690 (а.с. 13).
До реєстру автоматизованої системи виконавчих проваджень внесено запис боржника за реквізитами: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 .
Згідно відповідей Пенсійного фонду України за №1042758109 від 26 вересня 2018 року, за №1042764675 від 26 вересня 2019 року, даних на запит держвиконавця, боржник — ОСОБА_1 не працює за трудовим та цивільно-правовим договором, та не отримує пенсію.
Згідно відповідей Державної фіскальної служби України №1042827749 від 28 вересня 2018 року, №1042914657 від 27 вересня 2019 року, даних на запит держвиконавця, боржник - ОСОБА_1 не отримує доходи та не має відкритих розрахункових рахунків у банківських установах.
26 вересня 2018 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу винесено постанову про арешт майна боржника (а.с. 14).
Державним виконавцем 27 вересня 2018 року винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, на підставі Ухвали №1940/175718 від 21 вересня 2018 року Тернопільського окружного адміністративного суду, яка надійшла до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби (а.с. 15).
Постановою заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 11 лютого 2020 року виконавче провадження передано з Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській область Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 16-17).
26 лютого 2020 року державним виконавцем винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №57296690 (а.с. 18).
20 травня 2020 року державним виконавцем постановою поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому проваджені №57296690 (а.с. 24).
26 лютого 2020 року державним виконавцем 26 лютого 2020 року, направлено боржнику виклик з`явитися до виконавця на 06 березня 2020 року для надання пояснень щодо невиконання рішення суду, хоча в матеріалах справи відсутня розписка про тримання даного повідомлення (а.с. 19-20).
Державним виконавцем відділу 04 березня 2020 року вчинено запити в реєструючі органи, щодо перевірки майнового стану боржника (а.с. 29).
Згідно інформаційної довідки від 04 березня 2020 року №202881464 майно за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) виявлено не було.
05 березня 2020 року державним виконавцем було надіслано ОСОБА_1 виклик, щоб він з`явився до виконавця 12 березня 2020 року, проте в матеріалах справи відсутня розписка про отримання даного повідомлення (а.с. 26-27). 
Згідно відповіді Державної фіскальної служби України від 18 травня 2020 року боржник не має відкритих рахунків в банківських установах.
Згідно повідомлення Регіонального сервісного центру МВС України в Тернопільській області від 26 лютого 2020 року транспортні засоби за боржником не зареєстровані.
Згідно відповіді національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №1721 від 11 березня 2020 року ОСОБА_1 не володіє акціями емітентів.
За інформацією Управління Держпраці у Тернопільській області №109/01-05-8.3/21 від 11 січня 2021 року технологічні транспортні засоби за боржником не зареєстровані (а.с. 28).
Згідно відповіді ТзОВ “Міське бюро технічної інвентаризації” №350/07-2 від 18 березня 2020 року боржник не має зареєстрованого нерухомого майна в м. Тернопіль (а.с. 23).
Постановою про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №57296690 від 30 червня 2020 року виконавчий документ було повернуто стягувачу (а.с. 33).
04 грудня 2020 року в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській область Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про скасування процесуального документу №57296690, а саме: Постанови про повернення виконавчого документу стягувачу №57296690 від 30 червня 2020 року та направлено сторонам виконавчого провадження (а.с. 58-59).
На виконання постанови про перевірку виконавчого провадження №57296690 державним виконавцем внесено зміни до реєстраційних даних боржника, а саме: в реєстраційний номер облікової картки платника податків (а.с. 60-61).
Згідно повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України в Тернопільській області від 14 грудня 2020 року транспортні засоби за боржниками не зареєстровані.
Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 09 грудня 2020 року боржник — ОСОБА_1 являється єдиним учасником, засновником та керівником ТзОВ “ТЕОД” (згідно статуту).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №236154995 від 09 грудня 2020 року - за юридичною особою ТзОВ “ТЕОД” (код ЄДРПОУ: 42555538) зареєстроване нерухоме майно а саме: нежитлове приміщення, господарське приміщення №ІХ, загальною площею 33,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 571249261101); квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 111,6 кв.м., житловою площею 58,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 571066761101) (а.с. 64-66).
Під час внесення змін до автоматизованої системи було виключено виконавче провадження № 57296690 з єдиного реєстру боржників. І саме тоді, 16 жовтня 2018 року, майно боржника, зокрема: квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 111,6 кв.м., житловою площею 58,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 571066761101) та нежитлове приміщення, загальною площею 33,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 571249261101) були перереєстровані на ТзОВ “ТЕОД”, керівником якого являється боржник ОСОБА_1 .
09 грудня 2020 року державним виконавцем відділу винесено постанову про арешт майна боржника №57296690, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ТзОВ “ТЕОД”, згідно інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 63)
09 грудня 2020 року державним виконавцем скеровано заяву (повідомлення) про притягнення особи до кримінальної відповідальності в порядку ст.ст.342, 388 Кримінального Кодексу України за вихідним номером 14280/04.1.32 в Головне управління Національної поліції Тернопільської області (а.с. 68-75).
За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №29-19-0.61-6823/2-20 від 16 березня 2020 року за боржниками державні акти на право власності на земельні ділянки не зареєстровані (а.с. 31).
Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №10/04/22039 від 21 грудня 2020 року ОСОБА_1 не володіє акціями емітентів.
За інформацією Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 11 березня 2020 року за боржниками с/г техніка та інші механізми не зареєстровано.
26 січня 2021 року державним виконавцем направлено вимогу державного виконавця Парамею Юрію Васильовичу, якою призначено виконавчі дії щодо опису та арешту майна боржника на 29 січня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , проте в матеріалах справи відсутня розписка про отримання даної вимоги (а.с. 76-77).
Згідно акту державного виконавця від 29 січня 2021 року провести виконавчі дії щодо опису майна боржника не вдалось, оскільки двері будинку були зачинені, на стукіт у двері ніхто не відчинив (а.с. 78-79).
За інформації ТзОВ “Міського бюро технічної інвентаризації” №1609/07-2 від 02 лютого 2021 року за боржниками згідно обліку технічної інвентаризації не має зареєстрованого нерухомого майна в м. Тернополі.
02 лютого 2021 року державним виконавцем направлено вимогу до ТзОВ “Міського бюро технічної інвентаризації”, якою зобов`язано надати технічну документацію на нежитлове приміщення, господарське приміщення, загальною площею 33,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 571249261101); а також надати технічну документацію на квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 111,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 571066761101) (а.с. 80-81).
09 лютого 2021 року на адресу Відділу надійшло повідомлення ТзОВ “Міського бюро технічної інвентаризації” із ксерокопіями інвентарної справи на: нежитлове приміщення, господарське приміщення, загальною площею 33,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , а також на квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 111,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 571066761101) (а.с. 84-87).
10 лютого 2021 року державним виконавцем скеровано вимогу виконавця Парамею Юрію Васильовичу, якою призначено виконавчі дії щодо опису та арешту майна боржника на 16 лютого 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , проте в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення даної вимоги (а.с. 82-83).
Згідно акту державного виконавця від 16 лютого 2021 року провести виконавчі дії щодо опису майна боржника не вдалось, оскільки двері будинку були зачинені, на стукіт у двері ніхто не відчинив (а.с. 88-89).
15 березня 2021 року державним виконавцем скеровано вимогу боржнику, якою призначено виконавчі дії щодо опису та арешту майна боржника на 25 березня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , проте в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення даної вимоги (а.с. 90-91).
Згідно акту державного виконавця від 25 березня 2021 року провести виконавчі дії щодо опису майна боржника не вдалось, оскільки двері будинку були зачинені, на стукіт у двері ніхто не відчинив (а.с. 92-93).
14 травня 2021 року державним виконавцем скеровано вимогу ОСОБА_1 , якою призначено виконавчі дії щодо опису та арешту майна боржника на 25 травня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , проте в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення даної вимоги (а.с. 94-95).
Згідно акту державного виконавця від 25 травня 2021 року провести виконавчі дії щодо опису майна боржника не вдалось, оскільки двері будинку були зачинені, на стукіт у двері ніхто не відчинив (а.с. 96-97).
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що вказаним вимогам судове рішення не відповідає, оскільки неповне з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що є підставою відповідно до статті 376 ЦПК України для скасування судового рішення, виходячи з такого.
Статтею 30 Конституції України та в статті 311 ЦК України передбачено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.
Питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця (частина перша статті 439 ЦПК України).
Таким чином вирішення питання про примусове проникнення до житла віднесено до компетенції суду.
Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване.
Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.
Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.
Матеріали справи не містять та судом не здобуто, що ОСОБА_1 було вручено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Крім цього, в матеріалах справи знаходяться вимоги державного виконавця від 26 лютого 2020 року, від 05 березня 2020 року про виклик боржника до виконавця, однак нема жодної розписки ОСОБА_1 про вручення йому даних вимог. 
Також в матеріалах справи відсутні рекомендовані повідомлення про вручення ОСОБА_1 вимог державного виконавця про призначення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника від 26 січня 2021 року на 29 січня 2021 року; від 10 лютого 2021 року на 16 лютого 2021 року; від 15 березня 2021 року на 25 березня 2021 року; від 14 травня 2021 року на 25 травня 2021 року.
Отже, матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення боржника щодо відкриття виконавчого провадження, а також про виконавчі дії щодо опису та арешту його майна. 
Крім цього, як вбачається із паспорта ОСОБА_1 , серія НОМЕР_2 , виданий Котовським МРВ УМВС України в Одеській області 24 жовтня 2005 року, останнього 01 лютого 2021 року було знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та цього ж дня зареєстровано місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .
У суді апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2021 року (справа №604/232/21, провадження №2/604/213/21) встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2014 року по вересень 2015 року. Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 , нерухоме майно, яке придбане під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 571066761101 та нежитлове господарське, загальною площею 33,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 571249261101). Скасовано державну реєстрацію про право власності запис №28441295 від 16 жовтня 2018 року на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 571066761101) — шляхом припинення права власності (речових прав) зареєстрованого за ТОВ “ТЕОД”, код ЄДРПОУ: 42555538. Скасовано державну реєстрацію про право власності запис №28443035 від 16 жовтня 2018 року на нежитлове приміщення, господарське приміщення ІХ, загальною площею 33,8 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 571249261101) — шляхом припинення права власності (речових прав) зареєстрованого за ТОВ “ТЕОД”, код ЄДРПОУ: 42555538.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №266527585 від 20 липня 2021 року, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею: 111,6 кв.м., житловою площею: 58,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 148).
Як пояснив у судовому засіданні представник ОСОБА_1 — адвокат Василишин К.В., що останній немає жодних речей за вказаною адресою, таким чином, і жодного відношення до вказаного нерухомого майна.
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не здобуто доказів про наявність майна в спірній квартирі ОСОБА_1 , те що дана квартира є його місцем проживання чи перебуває у його власності. Також судом не здобуто доказів щодо перешкоджання ОСОБА_1 у виконанні постанови №ТР799/416/АВ/ТД-ФС від 06.07.2018 року, виданої Управлінням Держпраці у Тернопільській області про стягнення з боржника штрафу в розмірі 893 520 гривень.
Навпаки, представник ОСОБА_1 — адвокат Василишин К.В. повідомив суд про те, що ОСОБА_1 має постійне місце праці і є можливість виконати вказану постанову шляхом стягнення коштів із заробітної плати.
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Василишина Костянтина Вікторовича слід задовольнити, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2021 року — скасувати та ухвалити нове рішення, яким у поданні в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , а саме до квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 — відмовити.
Згідно з ч.1 та п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі відмови в позові — на позивача.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні, тому, колегія суддів вважає за необхідне стягнути із Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (місце знаходження — вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, Тернопільський район, Тернопільської області, поштовий індекс 46021, код ЄДРПОУ: 43316386) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків — НОМЕР_1 , паспорт Серія НОМЕР_2 , виданий Котовським МРВ УМВС України в Одеській області 24 жовтня 2005 року) сплачений ним судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Василишина Костянтина Вікторовича — задовольнити. 
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2021 року — скасувати та ухвалити нове рішення, яким у поданні в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , а саме до квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 — відмовити.
Стягнути із Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (місце знаходження — вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, Тернопільський район, Тернопільської області, поштовий індекс 46021, код ЄДРПОУ: 43316386) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків — НОМЕР_1 , паспорт Серія НОМЕР_2 , виданий Котовським МРВ УМВС України в Одеській області 24 жовтня 2005 року) сплачений ним судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 листопада 2021 року.

Головуючий 
Судді