ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" листопада 2021 р.           Справа№ 910/7218/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пономаренка  Є.Ю.
суддів:            Барсук  М.А. 
          Руденко  М.А. 

при секретарі судового засідання Денисевич К.Ю.,                   
за участю представників: 
від позивача - Кудін О.М. (довіреність від 20.05.2021), 
від відповідача  - Гармаш К.Г. (ордер серії АА №1152205 від 27.10.2021), 
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/7218/21 (суддя Котков О.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Планета Проджект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" про стягнення грошових коштів.

ВСТАНОВИВ наступне.
До Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Планета Проджект" надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг"  про стягнення 1 075 402,81 грн., з них: основного боргу - 869 204,07 грн., пені - 159 064,34 грн., 3% річних - 4357,93 грн., інфляційних нарахувань - 14 776,47 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором в частині здійснення повної та своєчасної оплати, виконаних позивачем робіт.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/7218/21 позов задоволено частково,  стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Планета Проджект" грошові кошти: основного боргу - 869 204,07 грн., пені - 19  503,51 грн., 3% річних - 4357,93 грн., інфляційних нарахувань - 14 776,47 грн. та судовий збір - 13  617,63 грн., в іншій частині позову відмовлено.
Суд першої інстанції при ухваленні рішення по даній справі виходив з доведеності позивачем обставин невиконання відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати, виконаних робіт. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/7218/21 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме, зменшити суму основного боргу 896  204, 07 грн., на суму недоотриманого позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 132    907, 35 грн. та як наслідок зменшити суму стягнутих штрафних санкцій.
Апеляційна скарга мотивована наступними доводами:
порушенням судом першої інстанції норм процесуального права через неприйняття відзиву на позовну заяву;
затримка по розрахунку за виконані роботи виникла саме з вини позивача, оскільки останнім були порушені строки виконання робіт, встановлені договором; 
позивачем не зареєстровано податкові накладні на суму 797 444,10 грн., в результаті чого відповідач недоотримав податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 132 907,35 грн., тому сума боргу підлягає зменшенню на суму податкового кредиту, тому сума боргу становить 736 296,72 грн.
В ході здійснення апеляційного провадження, а саме 29.11.2021 від апелянта до суду надійшло клопотання про призначення експертизи. 
Колегія суддів, дійшла висновку про залишення його без розгляду, з огляду на наступне.  
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/7218/21.
При цьому, вказаною ухвалою учасникам справи встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.
Зазначена ухвала була отримана відповідачем 07.10.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. 
Отже, з 08.10.2021 розпочався перебіг, встановленого судом, 15-тиденного строку для подання, зокрема, клопотань.
Відповідно 22.10.2021  вказаний строк сплив.
Клопотання про призначення експертизи було подано апелянтом 29.11.2021, тобто із пропуском 15-тиденного строку. 
При цьому, про поважність причин неподання вказаного клопотання у встановлений судом строк, заявник не вказав.
          Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, оскільки клопотання про призначення експертизи було подано апелянтом після закінчення, встановленого, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від  04.10.2021 у справі  №910/7218/21, 15-тиденного строку, воно не може бути розглянуто та  залишається судом без розгляду.
Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні  надав пояснення, якими підтримав апеляційну скаргу.
Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.
Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Планета Проджект" (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" (замовник) 03.12.2019 року укладено договір підряду № 01/12-19В (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, підрядник зобов`язується власними або залученими силами виконати роботи по влаштуванню системи відеоспостереження, роботи по влаштуванню системи контролю доступу, роботи по влаштуванню охоронної системи та роботи по влаштуванню волоконно-оптичної лінії зв`язку (роботи) в будівлі, що розташована за адресою: м. Львів, площа Міцкевича, 10 (об`єкт), а замовник зобов`язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх у відповідності до умов договору.
Відповідно до п. 2.1. договору загальна ціна договору є договірною, визначається на підставі кошторисів (додатки № 1 до договору) та становить 3 900 003,39 грн. Ціна договору включає в себе вартість робіт та матеріалів і обладнання, які будуть використовуватися при виконанні робіт. Ціна договору тверда.
Пунктом 2.2. договору передбачено, що замовник оплачує виконання робіт таким чином:  2 626 029,86 грн. замовник сплачує як авансовий платіж на підставі виставленого підрядником рахунку (п. 2.2.1.); остаточний розрахунок за фактично виконані підрядником та прийняті замовником роботи замовник здійснює протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт сторонами (п. 2.2.2.).
У п. 5.2. договору визначено, що датою закінчення виконання робіт за договором вважається дата прийняття виконаних робіт замовником за актом приймання-передачі виконаних робіт.
Відповідач 13.12.2019 року перерахував на рахунок позивача аванс у розмірі 2  626  029,86 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2101 від 13.12.2019 року.  
На виконання умов договору підряду № 01/12-19В від 03.12.2019 року позивач виконав, а відповідач прийняв обумовлені договором роботи на загальну суму 3  795  233,93 грн., що підтверджується актами виконаних робіт: № 1 від 16.06.2020 року на суму 235 377,40 грн., № 1 від 16.06.2020 року на суму 598 720,13 грн., № 1 від 16.06.2020 року на суму 86 838,48 грн., № 1 від 16.06.2020 року на суму 55 243,06 грн., № 2 від 17.08.2020 року на суму 259 810,32 грн., № 2 від 17.08.2020 року на суму 540 620,94 грн., № 2 від 17.08.2020 року на суму 6735,60 грн., № 2 від 17.08.2020 року на суму 146 504,52 грн., № 3 від 12.10.2020 року на суму 376 246,08 грн., № 3 від 16.12.2020 року на суму 272 022,96 грн., № 4 від 16.12.2020 року на суму 276 779,23 грн., № 3 від 19.02.2021 року на суму 71 760,00 грн., № 4 від 19.02.2021 року на суму 121 114,80 грн., № 5 від 21.02.2021 року на суму 747 460,41 грн. 
Роботи за вказаними актами виконаних робіт за якістю та кількістю прийняті відповідачем без заперечень, про що свідчать підписи та печатки сторін на актах виконаних робіт.
Відповідач 29.12.2020 року здійснив часткову оплату за виконані позивачем роботи на суму 300  000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням                    № 4618 від 29.12.2019 року.
Таким чином, за виконані роботи відповідач розрахувався лише частково,  що призвело до утворення  заборгованості в розмірі 869    204,07 грн., з позовом про стягнення якої позивач і звернувся до суду.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині обґрунтованості позовних вимог, з огляду на наступне. 
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.
Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є  договором підряду.
За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837  Цивільного кодексу України).
З аналізу вищенаведеної  норми вбачається, що договір підряду є оплатним, і обов`язку підрядника виконати певну роботу відповідає обов`язок замовника цю роботу прийняти та оплатити.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно п. 2.2.2. договору остаточний розрахунок за фактично виконані підрядником та прийняті замовником роботи замовник здійснює протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт сторонами.
Як  вже було вказано, між сторонами було підписано наступні акти: № 1 від 16.06.2020 року, № 2 від 17.08.2020 року, № 3 від 12.10.2020 року, № 3 від 16.12.2020 року, № 4 від 16.12.2020 року, № 3 від 19.02.2021 року, № 4 від 19.02.2021 року, № 5 від 21.02.2021 року.
Отже, протягом п`яти робочих днів з моменту підписання кожного з актів відповідач повинен був провести остаточний розрахунок.
За виконані роботи відповідач розрахувався лише частково на суму 2  926    029,86 грн., сума боргу у розмірі 869  204,07 грн. залишилася неоплаченою замовником.
Таким чином, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання в частині здійснення розрахунку за Договором на момент звернення позивача з даним  позовом до суду настав.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до статей  525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідачем доводи позивача не спростовано, належних доказів виконання зобов`язань, на підставі яких заявлено позовні вимоги не надано. 
Стосовно доводів апелянта про те, що затримка по розрахунку за виконані роботи виникла саме з вини позивача, оскільки останнім були порушені строки виконання робіт, встановлені договором, слід зазначити наступне.
Так, умовами договору передбачено, що строк виконання замовником свого обов`язку з остаточного розрахунку за виконані підрядником роботи пов`язано саме з фактом підписання сторонами  акту приймання-передачі виконаних робіт, проте не з обставинами настання строків виконання робіт. 
Як вже було вказано відповідні акти підписано, а тому відповідач зобов`язаний був розрахуватися за виконані позивачем роботи протягом п`яти робочих днів з моменту підписання кожного з актів.
Таким чином, обставини з порушення позивачем, як підрядником, строків виконання робіт жодним чином не впливають на обов`язок відповідача за них розрахуватися, у встановлені договором строки.  
Щодо посилань апелянта на те, що позивачем не зареєстровано податкові накладні на суму 797 444,10 грн., в результаті чого відповідач недоотримав податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 132 907,35 грн., а тому сума боргу підлягає зменшенню на суму податкового кредиту, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 4.1.12 договору передбачено, що  підрядник зобов`язаний належним чином, у порядку та строки, передбачені Податковим кодексом України, оформляти податкові накладні та /або коригування до податкових накладних, а також здійснювати їх своєчасну державну реєстрацію.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку на додану вартість, що відносяться до податкового кредиту.
При цьому, сторони у п. 8.4 договору погодили, що у разі втрати замовником права на податковий кредит через порушення підрядником встановленого чинним законодавством України порядку оформлення, передачі замовнику  чи реєстрації податкових накладних  (коригувань до податкових накладних), підрядник зобов`язується сплатити замовнику штраф у розмірі втраченого податкового кредиту протягом 5 робочих днів з моменту отримання від замовника відповідної письмової вимоги з документами, що підтверджують відмову замовнику у наданні податкового кредиту, здійснену відповідними контролюючими органами. 
Отже, встановлюючи відповідальність підрядника у вигляді штрафу в розмірі втраченого податкового кредиту, сторони тим самим фактично передбачили компенсацію замовнику негативних наслідків, що можуть у нього виникнути в разі невиконання підрядником передбаченого нормами податкового законодавства зобов`язання зі складення та реєстрації податкової накладної та неможливості замовником у зв`язку з цим отримати податковий кредит.
Тобто, передбачена пунктом 8.4 Договору відповідальність підрядника не пов`язана з виконанням ним своїх основних зобов`язань за Договором, оскільки виникає в разі невиконання ним приписів податкового законодавства.
Отже, невиконання позивачем зобов`язання, яке виникає не перед контрагентом за договором підряду, а з податкових правовідносин, не може бути підставою для зменшення суми, виконаних ним робіт на суму податкового кредиту. 
Так, за своєю правовою природою це зобов`язання є податковим, яке регулюється нормами податкового законодавства та за порушення якого нормами Податкового кодексу України передбачена окрема відповідальність, а тому, невиконання або неналежне виконання таких умов Договору (нездійснення реєстрації  податкової накладної) не впливає на можливість отримання підрядником повної вартості виконаних ним робіт.
За наведених обставин, доводи скаржника про необхідність зменшення суми основного боргу на суму недоотриманого податкового кредиту відхиляються апеляційним судом, як необґрунтовані.  
Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 869  204,07 грн.
Позивачем також було заявлено до стягнення пеню у розмірі 159 064,34 грн., 3% річних у розмірі 4357,93 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 14 776,47 грн. 
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно  ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
В п. 8.3. договору визначено, що за порушення строків проведення розрахунків за договором (окрім оплати авансового платежу) замовник сплачує підряднику пеню в розмірі 0,3% від розміру прострочених розрахунків за кожен день такої затримки. 
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі. 
Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення  вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 19    503,51 грн. пені, 4357,93 грн.  3% річних та 14 776,47 грн. інфляційних втрат, розрахунок яких перевірений судом.
Стосовно доводів скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права через неприйняття відзиву на позовну заяву, як такого, що поданий з пропуском строку, колегія суддів зазначає наступне.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7218/21, ухвалено розгляд справи № 910/7218/21 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.
Через відділ діловодства суду від відповідача 22.06.2021 року надійшов відзив на позовну заяву.
Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 0105477724120 ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 року у справі   № 910/7218/21 вручено уповноваженому представнику відповідача - 31.05.2021 року.
Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву становив до  15.06.2021 року (включно).
В свою чергу, відзив було подано до суду 18.06.2021, тобто з пропуском строку, встановленого для його подання. 
Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи неподання відповідачем клопотання про поновлення пропущеного строку, встановленого для подання відзиву, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про  його неприйняття.
Посилання апелянта на подання ним клопотання про поновлення пропущеного строку колегією суддів не приймаються, оскільки таке клопотання стосувалося поновлення строку на подання саме зустрічної позовної заяви.
За наведених обставин, доводи апелянта про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження.  
За наведених обставин, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до               ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).
Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/7218/21  - без змін.
2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника -  відповідача у справі.
3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/7218/21.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 06.12.2021 року. 

Головуючий суддя                                                            Є.Ю. Пономаренко 

Судді                                                                                М.А. Барсук

                                                                                М.А. Руденко