ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4842/21                                         Головуючий у 1-й інстанції:  Щавінський В.Р. 
                                                                                                  Суддя-доповідач:  Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                              Василенка Я.М.,
суддів                                        Ганечко О.М., Кузьменка В.В., 
за участю секретаря                    Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, третя особа - фермерське господарство «Гармонія Соі» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
                                                В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № 294922-2403-1002 від 17.02.2021 на суму орендної плати за землю з фізичних осіб за 2021 рік в розмірі 132 579, 86 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № 294921-2403-1002 від 17.02.2021 на суму орендної плати за землю з фізичних осіб за 2021 рік в розмірі 96 295, 27 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № 294922-2403-1002/1 від 17.02.2021 на суму орендної плати за землю з фізичних осіб за 2020 рік в розмірі 132 579, 86 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № 294921-2403-1002/1 від 17.02.2021 на суму орендної плати за землю з фізичних осіб за 2020 рік в розмірі 96 295, 27 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № 294922-2403-1002/2 від 17.02.2021 на суму орендної плати за землю з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 132 579, 86 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № 294921-2403-1002/2 від 17.02.2021 на суму орендної плати за землю з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 96 295, 27 грн. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної податкової служби у Київській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є засновником і одноособовим власником фермерського господарства "Гармонія Соі" (ідентифікаційний код юридичної особи 37307049, місцезнаходження юридичної особи Україна, 09200, Київська обл., Кагарлицький р-н, місто Кагарлик, провулок Комунарський, будинок 15), яке створене і діє у відповідності до Закону України від 19.06.2003 № 973-ІV «Про фермерське господарство», Закону України від 06.10.98 №161-ХІV «Про оренду землі», постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220 «Про затвердження Типового договору оренди землі».
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з метою ведення діяльності фермерського господарства уклав договори оренди землі з Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області:
- від 16.02.2016 на земельну ділянку кадастровий номер 3220485800:01:001:0060 площею 37,6486 га, яка знаходиться на території Розаліївської сільської ради, Білоцерківського району Київської області, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства;
- від 16.02.2016 на земельну ділянку кадастровий номер 3220485800:01:001:0046 площею 51,8348 га, яка знаходиться на території Розаліївської сільської ради, Білоцерківського району Київської області з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.
Також, 16.02.2016 згідно актів прийому-передачі земельної ділянки обидві зазначенні вище земельні ділянки передані Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_1 на підставі ст. 7 Закону України від 19.06.2003 №973-ІV «Про фермерське господарство» для ведення фермерського господарства.
Надалі, 25.02.2016, на виконання вимог п. 1 договору оренди землі б/н від 16.02.2016 на земельну ділянку кадастровий номер 3220485800:01:001:0060 площею 37,6486 га та п.1 договору оренди землі б/н від 16.02.2016 на земельну ділянку кадастровий номер 3220485800:01:001:0046 площею 51,8348 га, позивач як орендар і одночасно засновник та одноособовий власник фермерського господарства "Гармонія Соі" прийняв рішення №25/02/16 про передачу права користування даними земельними ділянками для ведення фермерського господарства фермерському господарству "Гармонія Соі".
Після підписання між позивачем та фермерським господарством "Гармонія Соі" 25.02.2016 акта приймання-передачі земельних ділянок кадастровий номер 3220485800:01:001:0060 площею 37,6486 га та кадастровий номер 3220485800:01:001:0046 площею 51,8348 га, до останнього перейшли права і обов`язки користувача земельної ділянки за договором оренди землі укладеним засновником цього фермерського господарства.
Надалі, у зв`язку з тим, що в адміністративних межах Розаліївської сільської ради в оренді ОСОБА_1 перебувають земельні ділянки площею 51,8348 га, кадастровий номер: 3220485800:01:001:0046 та площею 37,6486 га, кадастровий номер: 3220485800:01:001:0060 цільове призначення яких - для ведення фермерського господарства, як за фізичною особою, Головним управлінням ДПС у Київській області винесені податкові повідомлення-рішення: 
-  № 294922-2403-1002 від 17.02.2021 на суму орендної плати за землю з фізичних осіб за 2021 рік в розмірі 132579,86 грн.; 
- №294921-2403-1002 від 17.02.2021 на суму орендної плати за землю з фізичних осіб за 2021 рік в розмірі 96295,27 грн.; 
- №294922-2403-1002/1 від 17.02.2021 на суму орендної плати за землю з фізичних осіб за 2020 рік в розмірі 132579,86 грн.; 
- №294921-2403-1002/1 від 17.02.2021 на суму орендної плати за землю з фізичних осіб за 2020 рік в розмірі 96295,27 грн.; 
- №294922-2403-1002/2 від 17.02.2021 на суму орендної плати за землю з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 132579,86 грн.; 
- №294921-2403-1002/2 від 17.02.2021 на суму орендної плати за землю з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 96295,27 грн.
Вважаючи, що вказані податкові повідомлення-рішення контролюючого органу винесені безпідставно, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, винесені по відношенню до позивача, підлягають скасуванню, оскільки податкове зобов`язання за платежем "орендна плата за землю з фізичних осіб" повинен сплачувати суб`єкт відповідних податкових правовідносин, у даному випадку - фермерське господарство «Гармонія Соі», як землекористувачем. 
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскільки платником орендної плати є орендар земельної ділянки, то саме фізична особа (засновник фермерського господарства), що уклала договір оренди на земельну ділянку державної або комунальної власності, в якому визначено цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства, сплачує орендну плату за вказану земельну ділянку. Таким чином, апелянт вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).
Положеннями ст. 7 ПК України встановлено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.
Відповідно до п. 36.1, 36.2 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.
За приписами п. 36.4 ст.36 ПК України виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.
Згідно з п. 37.1, 37.2 ст. 37 ПК України підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку (п. 38.1, п. 38.2 ст. 38 ПК України).
Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
За змістом пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України землекористувачі - це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Згідно зі ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Підпунктом 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України встановлено, що об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є засновником і одноособовим власником фермерського господарства "Гармонія Соі".
Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України від 19.06.2003 № 973-ІV «Про фермерське господарство» (далі - Закон України №973-ІV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа-підприємець. У разі реєстрації як юридична особа фермерське господарство діє на основі Статуту, в якому зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління та інші положення, що не суперечать законодавству України (п. 4 ст. 1 Закону № 973-ІV).
Статтею 7 Закону № 973-ІV визначено, що надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України. За цим Кодексом громадянину-засновнику фермерського господарства гарантується право отримати в оренду для ведення такого господарства земельні ділянки державної чи комунальної власності. Договір оренди щодо використання таких земель укладається як з орендарем з фізичною особою.
Згідно з ч. 2 ст.12 Закону № 973-ІV права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з метою ведення діяльності фермерського господарства, уклав договори оренди землі з Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області від 16.02.2016 на земельну ділянку кадастровий номер 3220485800:01:001:0060 площею 37,6486 га та на земельну ділянку кадастровий номер 3220485800:01:001:0046 площею 51,8348 га, які знаходяться на території Розаліївської сільської ради, Білоцерківського району Київської області, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.
Відповідно до актів прийому-передачі земельної ділянки 16.02.2016 обидві ділянки Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області передані у користування позивачеві.
До складу майна фермерського господарства можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, а також інші майнові права, грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу (ст. 19 Закону №973-ІV).
Відповідно до ст. 20 цього Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності.
У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом
Фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно-правових угод.
Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, 25.02.2016 на виконання вимог п.1 договору оренди землі б/н від 16.02.2016 на земельну ділянку кадастровий номер 3220485800:01:001:0060 площею 37,6486 га та п.1 договору оренди землі б/н від 16.02.2016      на земельну ділянку кадастровий номер 3220485800:01:001:0046 площею 51,8348 га, позивач як орендар і одночасно засновник та одноособовий власник фермерського господарства «Гармонія Соі» прийняв рішення № 25/02/16 про передачу права користування даними земельними ділянками для ведення фермерського господарства фермерському господарству «Гармонія Соі».
Дані земельні ділянки передані фермерському господарству «Гармонія Соі», що підтверджується актом приймання-передачі земельних ділянок кадастровий номер 3220485800:01:001:0060 площею 37,6486 га та кадастровий номер 3220485800:01:001:0046 площею 51,8348 га.
Отже, до останнього перейшли права і обов`язки користувача земельної ділянки за договором оренди землі укладеним засновником цього фермерського господарства. При цьому, укладення з орендодавцем та подання державному реєстратору додаткової угоди до договору оренди землі про заміну орендаря з громадянина на фермерське господарство чинним законодавством України не передбачене і, відповідно, не є обов`язковим.
Зобов`язання з плати за землю обчислюються з дня виникнення права користування земельною ділянкою (п. 287.1 ст. 287 ПК України), а підставою для їх нарахування є договір оренди земельної ділянки (ст. 288 ПК України).
З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2016, тобто з моменту набуття за фермерським господарством «Гармонія Соі» прав і обов`язків щодо земельних ділянок кадастровий номер 3220485800:01:001:0060 площею 37,6486 га та кадастровий номер 3220485800:01:001:0046 площею 51,8348 га, останнє своєчасно подавало податкові декларації з плати за землю та сплачував у повному обсязі орендну плату:
- згідно декларації за 2016 рік - 229118,63 грн. (в т.ч. за ділянку №3220485800:01:001:0046 - 132823,36 грн., №3220485800:01:001:0060 - 96295,27 грн.);
- згідно декларації за 2017 рік - 228875,03 грн. (в т.ч. за ділянку №3220485800:01:001:0046 - 132579,86 грн., №3220485800:01:001:0060 - 96295,27 грн.);
- згідно декларації за 2018 рік - 271403,15 грн. (в т.ч. за ділянку №3220485800:01:001:0046 - 157214,95 грн., №3220485800:01:001:0060 -114188,20 грн.);
- згідно декларації за 2019 рік - 268755,20 грн. (в т.ч. за ділянку №3220485800:01:001:0046 - 157214,93 грн., №3220485800:01:001:0060 -111540,27 грн.);
- згідно декларації за 2020 рік - 268755,20 грн. (в т.ч. за ділянку №3220485800:01:001:0046 - 157214,93 грн., №3220485800:01:001:0060- 111540,27 грн.);
- згідно декларації за 2021 рік - 268755,20 грн. (в т.ч. за ділянку №3220485800:01:001:0046 - 157214,93 грн., №3220485800:01:001:0060- 111540,27 грн.).
Оплату задекларованих сум орендної плати ФГ «Гармонія Соі» здійснено згідно наступних платіжних доручень:
- №929 від 26.02.2019 на суму 22396,27 грн. за січень 2019 року;
- №937 від 17.03.2019 на суму 22396,27 грн. за лютий 2019 року;
- №953 від 26.04.2019 на суму 22396,27 грн. за березень 2019 року;
- №965 від 28.05.2019 на суму 22396,27 грн. за квітень 2019 року;
- №970 від 27.06.2019 на суму 22396,27 грн. за травень 2019 року;
- №983 від 23.07.2019 на суму 22396,27 грн. за червень 2019 року;
- №992 від 13.08.2019 на суму 22396,27 грн. за липень 2019 року;
- №1008 від 27.09.2019 на суму 22396,27 грн. за серпень 2019 року;
- №6 від 30.10.2019 на суму 5000,00 грн., №8 від 31.10.2019 на суму 17396,27 грн., №12 від 01.11.2019 на суму 1705,00(п) грн. за вересень 2019 року;
- №27 від 19.11.2019 22396,27 грн. за жовтень 2019 року;
- №1024 від 04.12.2019 на суму 20500,00 грн. за листопад 2019 року;
- №1050 від 24.01.2020 на суму 22237,10 грн. за грудень 2019 року;
- №1065 від 27.02.2020 на суму 22590,00 грн. за січень 2020 року;
- №1075 від 27.03.2020 на суму 22396,27 грн. за лютий 2020 року;
- звільнено через карантин COVID-19 відповідно до Закон України від 17.03.2020 №533 за березень 2020 року;
- №1095 від 15.05.2020 на суму 22396,27 грн. за квітень 2020 року;
- №1105 від 26.06.2020 на суму 22398,00 грн. за травень 2020 року;
- №1110 від 29.07.2020 на суму 22398,00 грн. за червень 2020 року;
- №1125 від 25.08.2020 на суму 22398,00 грн. за липень 2020 року;
- №1136 від 15.09.2020 на суму 22398,00 грн. за серпень 2020 року;
- №1145 від 12.10.2020   на суму 22398,00 грн. за вересень 2020 року;
- №1158 від 27.11.2020 на суму 22398,00 грн. за жовтень 2020 року;
- №1161 від 10.12.2020 на суму 22398,00 грн. за листопад 2020 року;
- №1177 від 18.01.2021 на суму 22398,00 грн. за грудень 2020 року;
- №1181 від 24.02.2021 на суму 22396,27 грн. за січень 2021 року;
- №1189 від 30.03.2021 на суму 22396,37 грн. за лютий 2021 року.
Колегія суддів звертає увагу, що   ПК України не деталізує вимог до правового титулу, відповідно до якого у особи виникає право користування земельною ділянкою, на якій розташовані сільськогосподарські угіддя, а також до правовстановлюючих документів, якими підтверджуються відповідні права на земельні ділянки.
Будь-яке право користування земельною ділянкою, на якій розташовані сільськогосподарські угіддя, хоч би з яких підстав не виникало таке право, є належним для підтвердження виробника сільськогосподарської продукції.
Виникнення орендних відносин відповідно до вимог земельного законодавства не є єдиною та обов`язковою умовою для визнання сільськогосподарських угідь такими, що знаходяться в користуванні платника, оскільки оренда є лише одним із видів права користування землею.
Обов`язок зі сплати земельного податку виникає у особи в силу фактичного використання земельної ділянки, незалежно від дотримання такою особою вимог земельного та цивільного законодавства щодо порядку оформлення права землекористувача та підстав набуття права користування.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №815/5979/17; від 06.02.2019 у справі №824/230/17-а; від 24.09.2019 у справі №806/7171/13-а; від 28.04.2020 у справі №814/536/15.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, з системного аналізу вимог чинного законодавства та встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, винесені по відношенню до позивача, підлягають скасуванню, оскільки податкове зобов`язання за платежем "орендна плата за землю з фізичних осіб" повинен сплачувати суб`єкт відповідних податкових правовідносин, у даному випадку - фермерське господарство «Гармонія Соі», як землекористувач.
Також, колегія суддів зауважує, що фермерським господарством «Гармонія Соі», як землекористувачем, сплачено податок за користування земельною ділянкою, що підтверджується вищевказаними платіжними дорученнями.
Отже, сплата ОСОБА_1 податкового зобов`язання за платежем "орендна плата за землю з фізичних осіб" на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень призведе до подвійного оподаткування.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову. 
При цьому, доводи та аргументи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.
Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.
                           
Судді:                                                                                Ганечко О.М. 

                                                                                          Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 09.12.2021.