ПОСТАНОВА
Іменем України

29 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 816/1595/16
адміністративне провадження № К/9901/20250/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області на постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 12.01.2017 (суддя - Парахіна Є.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2017 (судді - Шевцова Н.В., Мінаєва О.М., Макаренко Я.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії про визнання дій та бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:
визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо ненаправлення її матеріалів для виплати одноразової грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ України згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» від 21.10.2015 №850, а саме - пункт 8;
визнати протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не проведення всебічної, об`єктивної перевірки питань, порушених нею у зверненні від 29.08.2016 щодо ініціювання виплати їй грошової допомоги в частині направлення висновку (матеріалів) до Міністерства внутрішніх справ України, незабезпечення поновлення її порушених прав та невжиття заходів до усунення причин щодо невиплати грошової допомоги згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850;
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок з відповідними документами про призначення їй виплати для вирішення питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач у період з 09.09.1999 по 06.11.2015 проходила службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 30.06.2016 - в Національній поліції України.
Відповідно до свідоцтва про хворобу Військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області» від 10.06.2016 №134 в результаті медичного огляду встановлено, що позивач отримала закриту черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку (20.07.2015), забій м`яких тканин голови та шийного відділу хребта, отримана травма пов`язана з виконанням службових обов`язків. (том І а.с. 52 - 53)
Згідно з Актом про нещасний випадок від 05.02.2016 №10 травма отримана позивачем 30.07.2015 внаслідок нещасного випадку при виконанні службових обов`язків. (том І а.с. 64 - 67)
Відповідно до Акту розслідування нещасного випадку Ліквідаційна комісія Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області дійшла висновку, що нещасний випадок, який мав місце 30.07.2015 року з позивачем, стався при виконанні нею службових обов`язків. (том І а.с. 68 - 70)
Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеню втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ № 0005093, виданої обласною МСЕК 07.07.2016, ступінь втрати професійної працездатності позивача у відсотках становить 70%, причина втрати професійної працездатності - травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків. (том І а.с. 56 - 57)
Відповідно до виписки з Акту огляду МСЕК позивачу 05.07.2016 встановлена ІІ група інвалідності на строк до 01.08.2018. (том І а.с. 54 - 55)
19.07.2016 позивач звернулась до відповідача із заявою (рапортом) від 15.07.2016 виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності. (том І а.с. 51)
Листом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 25.07.2016 позивачу повернуто пакет документів на дооформлення. (том І а.с. 71 - 72)
При цьому позивача повідомлено про те, що оскільки вона була звільнена з Національної поліції, а травма отримана в період проходження служби в органах внутрішніх справ, застосувати норми наказу МВС України від 11.01.2016 № 4 чи постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, підстав немає.
Крім того, листом від 09.09.2016 відповідач повідомив позивача про те, що виплата поліцейським одноразової грошової допомоги згідно Закону України «Про Національну поліцію» передбачена у разі встановлення інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманих під час виконання ним повноважень та основних завдань поліції, у той час як у довідці МСЕК та інших документах (свідоцтві про хворобу ВЛК, висновках службових розслідувань, актах розслідування нещасних випадків тощо), вказано, що травми отримані позивачем в період проходження служби в органах внутрішніх справ, а тому застосувати норми Закону України «Про Національну поліцію» на наказ МВС України від 11.01.2016 №4 для проведення виплати одноразової грошової допомоги неможливо. (том І а.с. 20)
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що оскільки їй встановлено інвалідність внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням нею служби в органах внутрішніх справ, тому вона має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850.
Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 12.01.2017, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2017, позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Полтавській області щодо ненаправлення до Міністерства внутрішніх справ України матеріалів для виплати позивачу одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 8 «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Полтавській області направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок з відповідними документами відносно позивача для вирішення питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Порядку від 21.10.2015 №850, і таке право вона не втратила через те що інвалідність у неї настала внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов`язків в органах внутрішніх справ, а відмова відповідача не ґрунтується на нормах чинного законодавства та прямо суперечать положенням Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію»..
Крім того, суди виходили з того, що Головне управління Національної поліції України в Полтавській області не є правонаступником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, оскільки  є новоствореним органом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області замість органів міліції, в яких проходив службу позивач і в даному випадку саме Головне управління Національної поліції України в Полтавській області повинно виконувати адміністративні функції щодо подання до Міністерства внутрішніх справ України висновку про можливість проведення грошової допомоги згідно Порядку №850. При цьому суди виходили з того, що повертаючи на адресу позивача пакет документів на призначення одноразової грошової допомоги, відповідач діяв не у межах та не у спосіб, що визначені чинним законодавством, оскільки повноваження на прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги є виключною компетенцією МВС України.
З ухваленими у справі рішеннями не погодився відповідач - Головне управління Національної поліції в Полтавській області, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що позивач із заявою про виплату одноразової грошової допомоги за Порядком №850 не зверталась, натомість звернулась із заявою за формою, передбаченою Порядком №4, яким надіслання документів щодо призначення спірної допомоги до МВС України взагалі не передбачена. Натомість суди задовольнили позовні вимоги за Порядком №850, за яким позивач не зверталась.
Крім того, посилається на те, що позивач за вирішенням питання щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 повинна була звернутись до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області. В свою чергу Головне управління Національної поліції в Полтавській області не є органом внутрішніх справ і не може здійснювати розгляд документів на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», як старого закону, так і статті 97 нового Закону «Про Національну поліцію» право на отримання допомоги виникає з часу встановлення інвалідності.
Відповідно до пункту 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з часу встановлення інвалідності, а тому правила пункту 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» поширюються виключно на тих працівників поліції, яким інвалідність встановлена до 07.11.2015 - часу набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».
Оскільки інвалідність позивачу встановлена згідно Акту огляду МСЕК серії АВ №0554208 з 05.07.2016, а тому при визначенні права позивача на отримання одноразової грошової допомоги норми Закону України «Про міліцію» та прийнятого на його виконання Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015 №850 застосуванню не підлягають.
За таких обставин, висновки судів першої та апеляційної інстанцій в цій частині не можна визнати обґрунтованими.
В свою чергу, за наявності підстав, така допомога може бути призначена відповідно до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».
Так, за правилами статті 78 цього Закону служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду зараховується до стажу служби в поліції.
Крім того, відповідно до пункту 13 Прикінцевих положень цього Закону працівникам міліції, які перейшли на службу до поліції, стаж вислуги в спеціальних званнях міліції зараховується до стажу вислуги для присвоєння чергових спеціальних звань поліції.
Крім того, за правилами статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» та статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» служба в органах внутрішніх справ зараховується до вислуги років для призначення пенсії поліцейським.
Таким чином, оскільки період служби в органах внутрішніх справ зараховується до стажу служби поліцейських, в тому числі і для призначення пенсії, а тому отримання захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ внаслідок якого встановлено інвалідність, породжує право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 4 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справі №357/13359/16-а (постанова від 11.10.2018).
В той же час за правилами пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» право на допомогу виникає в разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
Як встановлено судами попередніх інстанцій у цій справі відповідач у своїй відмові, яку оскаржує позивач і яка оформлена листом від 09.09.2016, повідомив останнього про неможливість виплати одноразової грошової допомоги на підставі норм Закону України «Про Національну поліцію» та наказу МВС від 11.11.2016 №4, оскільки травми, отримані позивачем у період проходження служби в органах внутрішніх справ.
Таким чином, заява позивача фактично розглянута не була і рішення встановленої форми за наслідками розгляду не прийняте.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, відсутність належним чином оформленого рішення суб`єкта владних повноважень (в даному випадку - рішення відповідача про виплату або про відмову у виплаті грошової допомоги) свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом. (постанови Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №815/6699/17, від 30.11.2020 у справі №804/4743/16).
За таких обставин, позовні вимоги підлягали частковому задоволенню шляхом визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання розглянути заяву позивача у встановленому порядку.
За правилами частини 1, 3 статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Враховуючи викладене, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково.
Керуючись статтями 341, 349, 351, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задовольнити частково.
Постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 12.01.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2017 у цій справі скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Полтавській області, та зобов`язати розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 11.01.2016  №4.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук