ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/3548/17                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 листопада 2021 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.
за участю секретаря                               Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутсорсинговий контакт центр" до Головного управління ДПС у м. Києві    провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И Л А:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Аутсорсинговий контакт центр" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та акту.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач дійсно мав фінансово - господарські взаємовідносини з контрагентами ПП "Алкор Груп", ПП "Альмапром", ПП "Градо-Інвест", ПП "Аеропостач", ПП "Блюмєр", які мали реальний характер та за якими було отримано послуги, використані ним у власній господарській діяльності, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 06.12.2016 №2622615147 та № 2632615147.
В частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача в процесі призначення та проведення перевірки - відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині задоволення адміністративного позову та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Відповідно до ч. 1   ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, у період з 04.11.2016 по 10.11.2016 Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України    та на виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/35353/16-к від 07.10.2016, що винесена під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 32016100100000055, внесеному до єдиного реєстру досудових рішень 05.05.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутсорсинговий контакт центр" з питань дотримання вимог податкового законодавства і правильності нарахування та сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) по взаємовідносинах із ПП «Алкор Груп», ПП «Альмапром», ПП «Градо - Інвест», ПП «Аеропостач», ПП «Блюмєр» за період з 01.01.2015 по 30.09.2016, , за результатами якої складено акт перевірки від 17.11.2016 № 186/26-15-14-07-02-10/37725479.
В акті перевірки зазначено, що ТОВ "Аутсорсинговий контакт центр" порушено п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток на 788 816,00 грн. та порушено п. 44.1 ст. 44, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на 1 483 564,00 грн.
На підставі висновків, викладених в акті перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення - рішення від 06.12.2016 року № 2622615147, яким ТОВ "Аутсорсинговий контакт центр" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1 054 346,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями на 265530,00 грн. та № 2632615147, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 2 225 346,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями на 741782,00 грн. 
Не погоджуючись з правомірністю прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, позивач подав до Державної фіскальної служби України скаргу.
Рішенням Державної фіскальної служби України від 10.02.2017 року № 2599/6/99-99-11-01-02-25 податкові повідомлення - рішення залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.
Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, натомість позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивачем надано усі необхідні первинні документи, які відповідають вимогам Податкового кодексу України   та відображають зміст господарських операцій, в результаті яких вони складені, позивачем доведено факт придбання послуг із метою їх використання в господарській діяльності, тому у позивача було право на формування показників податкової звітності за рахунок фінансово - господарських правовідносин з контрагентами - ПП "Алкор Груп", ПП "Альмапром", ПП "Градо-Інвест", ПП "Блюмєр".
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до вимог п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Підпунктом 138.1 ст. 138 ПК України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. 
Згідно п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.    У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов`язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. 
Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Статтею 185 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Відповідно до вимог п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом   193.1   статті   193   цього   Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до вимог п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані   Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»   (далі  -   Закон № 996-XIV).
Статтею 9   розділу   3 Закону № 996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємства або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з`ясувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції та установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудження основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку
Судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Крім того, як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містить достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов`язує реалізацію права платника на податкову вигоду.
Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.
Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено судом першої інстанції, між ТОВ "Аутсорсинговий контакт центр" та ПП "Алкор Груп" було укладено договір оренди програмного забезпечення № АГА18 від 18.11.2015, договір оренди обладнання та програмного забезпечення № АГА9 від 09.11.2015, договір про надання послуг із здійснення технічної підтримки щодо звукозапису розмов та копіювання записів на магнітні носії №АГА10 від 10.11.2015, договір на проведення рекламної кампанії на спеціальних конструкціях № АГА12 від 12.11.2015, договір про надання послуг промоушн та реклами №АГА19 від 19.11.2015.
На підтвердження виконання умов вищевказаних договорів, дійсності та реальності господарської операції між між ТОВ "Аутсорсинговий контакт центр" та ПП "Алкор Груп", позивачем надано копії вищевказаних договорів з додатками (специфікаціями, актами приймання - передачі предмету оренди, розшифрування кількості наданих за період послуг), актів здачі - приймання робіт (надання послуг), акту приймання - передачі предмету оренди від 01.12.2015, актів здачі - приймання робіт (надання послуг) №209 від 31.12.2015, № 228 від 31.12.2015, № 291 від 31.12.2015, №287 від 31.12.2015, №281 від 31.12.20152, контрольних макетів на виготовлення продукції рекламного характеру до договору № АГА19 від 19.11.2015    та до договору № АГА12 від 12.11.2015, акту зворотного акту приймання - передачі предмету оренди від 31.12.2015 та на підтвердження здійснення оплати копії платіжних доручень №3372 від 28.03.2016, №3367 від 25.03.2016, №3364 від 24.03.2016, № 3360 від 23.03.2016, №3356 від 22.03.2016, № 3354 від 21.03.2016, № 3346 від 18.03.2016, № 3341 від 17.03.2016, № 3328 від 16.03.2016, №3326 від 15.03.2016, №3324 ВІДІ4.03.2016, № 3301 від 09.03.2016, № 3300 від 04.03.2016, №3292 від 01.03.2016, №3290 від 29.02.2016, №3285 від 26.02.2016, №3280 від 23.02.2016, №3276 від 22.02.2016, № 3269 від 19.02.2016, №3261 від 18.02.2016, №3259 від 17.02.2016, №3258 від 16.02.2016.
Також, ТОВ "Аутсорсинговий контакт центр" мало фінансово - господарські правовідносини з ПП "Альмапром" за договорами № А/А21 від 21.12.2015 про надання послуг промоушн та реклами, № А/А18 від 18.12.2015 про надання послуг із здійснення технічної підтримки щодо звукозапису розмов та копіювання записів на магнітні носії, № А/А 16 від 16.12.2015 оренди обладнання та програмного забезпечення, № А/А15 від 15.12.2015 оренди програмного забезпечення.
Позивачем на підтвердження отримання послуг за вказаними договорами надано копії відповідних договорів з додатками (специфікаціями, актами приймання - передачі предмету оренди, розшифрування кількості наданих за період послуг), актів здачі - приймання робіт (надання послуг), актів здачі - приймання робіт (надання послуг) №87 від 31.01.2016, №167 від 31.01.2016, № 165 від 31.01.2016, № 88 від 31.01.2016, зворотніх актів приймання - передачі предмету оренди від 01.02.2016, а на підтвердження здійснення оплати за надані послуги позивачем надано суду копії платіжних доручень №3257 від 16.02.2016, №3260 від 17.02.2016, №3262 від 18.02.2016, №3270 від 19.02.2016, №3284 від 26.02.2016, №3291 від 29.02.2016, №3293 від 01.03.2016, №3295 від 03.03.2016, №3299 від 04.03.2016, №3312 від 10.03.2016, №3317 від 11.03.2016, №3325 ВІДІ4.03.2016, №3327 від 15.03.2016, №3329 відіб.03.2016, №3376 від 29.03.2016, №3380 від 31.03.2016, №3384 від 04.04.2016, №3388 від 05.04.2016, №3393 від 06.04.2016, №3415 від 11.04.2016, №3416 від 12.04.2016.
Крім того, ТОВ "Аутсорсинговий контакт центр" мало фінансово - господарські взаємовідносини з ПП "Градо-Інвест" за договорами    № 15 від 15.01.2016    оренди обладнання та програмного забезпечення, №19 від 19.01.2016 про надання послуг із здійснення технічної підтримки щодо звукозапису розмов та копіювання записів на магнітні носії, №12 від 12.01.2016 оренди програмного забезпечення.
На підтвердження факту отримання послуг за вказаними договорами позивачем надано суду    копії відповідних договорів з додатками (специфікаціями, актами приймання - передачі предмету оренди, розшифрування кількості наданих за період послуг), актів здачі - приймання робіт (надання послуг) №8 від 29.02.2016, №46 від 29.02.2016, №45 від 29.02.2016, зворотнього акту приймання - передачі предмету оренди від 29.02.2016 та претензії від 28.04.2016 щодо несплати коштів.
Також, позивач мав фінансово - господарські правовідносини з ПП "Блюмєр" за договорами № Б19/05 від 19.05.2016 оренди обладнання та програмного забезпечення, № Б10/05 від 10.05.2016 про надання послуг із здійснення технічної підтримки щодо звукозапису розмов та копіювання записів на магнітні носії, № Б20/05 від 20.05.2016    оренди програмного забезпечення.
Позивачем на підтвердження отримання послуг за вказаними договорами надано суду копії відповідних договорів з додатками (специфікаціями, актами приймання - передачі предмету оренди, розшифрування кількості наданих за період послуг), актів здачі - приймання робіт (надання послуг) №85 від 30.06.2016, №86 від 30.06.2016, №87 від 30.06.2016, зворотнього акту приймання - передачі предмету оренди від 30.06.2016, а на підтвердження здійснення оплати копії платіжних доручень № 61346869 від 09.09.2016, №61346860 від 07.09.2016, №61346844 від 02.09.2016, №61346830 від 01.09.2016, №61346824 від 31.08.2016, №61346822 від 30.08.2016, №61346815 від29.08.2016, №61346809 від 26.08.2016, №61346803 від 25.08.2016, №61346674 від 23.08.2016, №61346633 від 18.07.2016, №61346628 від 15.07.2016, №61346623 від І4.07.2016, №61346621 від 13.07.2016, №61346610 від12.07.2016.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що всі вищевказані первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, а саме: акти здачі - приймання робіт (надання послуг), податкові накладні, платіжні доручення, та вказані договори підтверджують дійсність та реальність фінансово - господарських правовідносин ТОВ "Аутсорсинговий контакт центр" із вищевказаними контрагентами - ПП "Алкор Груп", ПП "Альмапром", ПП "Градо-Інвест" та ПП "Блюмєр".
Вищенаведені документи містять всі необхідні реквізити, підписи уповноважених представників сторін та печатки підприємств, що відповідає вимогам    статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.
Висновки податкового органу про нереальність господарської операції спростовуються наявними в матеріалах справи наданими позивачем документами.
З матеріалів справи вбачається, що перевірку ТОВ "Аутсорсинговий контакт центр" (за результатами якої було складено акт від 17.11.2016 № 186/26-15-14-07-02-10/37725479) проведено на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та на виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/35353/16-к від 07.10.2016, що винесена під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 32016100100000055, внесеному до єдиного реєстру досудових рішень 05.05.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України.
Судом першої інстанції встановлено, що кримінальне провадження №320161001000000055 від 05.05.2016 закрито згідно постанови від 21.12.2018 року. 
Як вбачається з матеріалів справи, згідно вищевказаної постанови старший слідчий з ОВС десятого слідчого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві капітан податкової міліції Козлов Максим Олександрович, розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №32016100100000055 від 05.05.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 205, ч.1 ст.212, ч.3 ст.2І2, ч.2 ст.212, ч.1 ст. 212 ч.3 ст.212 Кримінального кодексу України постановив кримінальне провадження №32016100100000055 від 05.05.2016 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого чч.1 ст. 205, ч.1 ст.212, ч.3 ст.2І2, ч.2 ст.212, ч.1 ст. 212 ч.3 ст.212 Кримінального кодексу України - закрити, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, за ознаками ч.1 ст. 205, ч.1 ст.212, ч.3 ст.2І2, ч.2 ст.212, ч.1 ст. 212 ч.3 ст.212 Кримінального кодексу України.
В постанові старшого слідчого з ОВС десятого слідчого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві капітан податкової міліції Козлова М.О. про закриття кримінального провадження від 21.12.2018 зазначено наступне: "Аналізуючи зібрані матеріали у кримінальному провадженні №32016100100000055, в діях службових осіб ТОВ «Аутсорсинговий контакт центр» не встановлено дій направлених на умисне ухилення від сплати податків, а також не встановлено умислу направленого на скоєння кримінального правопорушення, передчасного ч. 1 ст. 205 КК України, а саме створення (придбання) суб`єктів підприємницької діяльності ТОВ "Оптовик Про", ТОВ "Торшаш-Альянс", ТОВ "Альфацентавр Альянс", ТОВ "Маркет Торг", ПП «Алкор Груп», ПП «Альмапром», ПП «Градо-Інвест», ПП «Аеропостач», ПП «Інтерсток», ГШ «Фінтранзк ПП «Блюмєр», ПП «Кластер Сет», ПП «Форт-Нокс», ТОВ «Ной Трейд», ТОВ «Бізнес Страйк», ТОВ «Ченгеле», ТОВ «Аспект-Про», ТОВ «Борд-Сервіс» з метою прикритта незаконної діяльності". 
Відповідно до вимог частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, кримінальне провадження №32016100100000055 від 05.05.2016, в рамках якого було призначено перевірку позивача, закрито, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення та в ході відповідного досудового слідства в діях службових осіб ТОВ «Аутсорсинговий контакт центр» не встановлено дій направлених на умисне ухилення від сплати податків.
Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача ПП "Алкор Груп", ПП "Альмапром", ПП "Градо-Інвест", ПП "Аеропостач", ПП "Блюмєр", як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
В свою чергу слід зазначити, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача), зокрема й щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 08.08.2018 року у справі 820/4428/17.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача було право на формування показників податкової звітності за рахунок фінансово - господарських правовідносин з контрагентами - ПП "Алкор Груп", ПП "Альмапром", ПП "Градо-Інвест", ПП "Блюмєр".
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до ч. ч. 1, 2   ст. 77 КАС України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно   ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 
Судді                                                                                          Л.В. Бєлова
                                                                                                    А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено «15» листопада 2021 року.